БЪРТ ЛАНКАСТЪР
в един филм на ЛУЧИНО ВИСКОНТИ
ЛЕОПАРДЪТ
участват още КЛАУДИЯ КАРДИНАЛЕ
и АЛЕН ДЕЛОН
по романа на ДЖУЗЕПЕ ТОМАЗИ ДИ ЛАМПЕДУЗА
сценаристи Д'АМИКО, КАМПАНИЛЕ МЕДИОЛИ, ФРАНЧИОЗА, ВИСКОНТИ
участват още ПАОЛО СТОПА, РИНА МОРЕЛИ, РОМОЛО ВАЛИ
МАРИО ДЖИРОТИ /ТЕРЪНС ХИЛ/, ДЖУЛИАНО ДЖЕМА и други
филмът е итало-френска копродукция
музика НИНО РОТА
ползвана е и музика от ВЕРДИ (Валс, "Травиата") и БЕЛИНИ ("Сомнамбула")
оператор ДЖУЗЕПЕ РОТУНО
режисьор ЛУЧИНО ВИСКОНТИ
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Слава Отца и Сина и Света го Духа,
както беше в началото и сега и всякога и вовеки веков. Амин.
Втората страстна мистерия се съдържа в бичуването Исусово на стълба.
Отче наш, който си на небесата! Да се свети Твоето име,
да дойде Твоето царство,
да бъде Твоята воля както на небето, тъй и на земята,
насъщния ни хляб дай ни днес, и прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на длъжниците си,
и не въведи нас в изкушение, но избави ни от лукавия. Амин.
Ave Maria, gratia plena, Dominus tecum, benedicta tu in mulieribus,
et benedictus fructus ventris tui Jesus.
Sancta Maria, Mater Dei, ora pro nobis peccatoribus,
nunc et in hora mortis nostrae. Amen.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Къде отиваш? Няма да ходиш! Върни се!
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът утробен твой Исус.
Света Мария, майко Божия, моли се за нас грешниците,
сега и в часът на нашата смърт. Амин.
Привет Мария, пълна с благодат, Бог с теб е, благословена от жените,
и благословен плодът… утробен твой Исус.
За какво е тази врява? Какво е станало? Кажи!
Превъзходителство, моля, простете ни,
но откриха един мъртъв войник в градината.
Какво?
Има ужасни бунтове из цялата страна.
А и донесоха това писмо от херцога на Малвика.
Казаха, че е много спешно.
"Скъпи Фабрицио, прочети ужасните новини във вестника.
Пиемонтците са акостирали,… загубени сме.
Нощес, аз и цялата ми фамилия ще потърсим убежище
на английските кораби на котва. Сигурен съм, че ще направиш същото.
Бог да пази нашия възлюблен Крал. Прегръщам те. "
Какъв страхливец!
"На 11.05 беше извършен пиратски акт
след акостирането на въоръжени хора в Марсала.
Впоследствие се разбра, че това е банда от 800 мъже,
водени от Гарибалди.
След като бандитите акостираха, избегнаха сблъсъка с кралските сили
и се насочиха към Кастелветрано, където нараниха мирни граждани
с кражби и опустошения."
Гарибалди!
Паоло, трябва да се преместиш в двореца в Палермо.
Ако оставим къщата празна ще я изгубим. - Не, моля те…
Фабрицио, опасно е, опасно е!
Фабрицио, не! Фабрицио, не! Това е война!
Франческо Паоло, повикай Мими. - Да, тате. Веднага.
Мими! Мими!
Това е революция!
Боже мой! Това е криза! О, мадам!
Капките, капките!
Задушавам се!
Кончета, побързай! Бързо!
Ето, мадам, ето. Изпийте това и ще ви стане по-добре.
Мими! Доменико! Мими!
Мими идва веднага, тате. - Тате!
Мими! - Тате!
Превъзходителство, простете ми, но открихме мъртъв…
Знам! Мими… иди кажи на дон Антонио
да впрегне червено-кафявите в двуместната. Тичай, тичай!
Тръгвам за Палермо веднага след вечеря. - Да, Превъзходителство.
Отче Пироне. - Да?
Ще дойдете с мен.
Аз? - Да.
Господ да ни пази.
Фабрицио! Улиците са пълни с войници!
Стела, успокой се.
Ще прекарате 2 часа с вашите приятели в дом Професа.
Ще се приберем към 11. - Добре, Превъзходителство.
Ще обядваме след половин час. Всички.
Коя да кажем? - Привет, Кралице, Майко милостива,
живот, сладост и надежда наша, привет.
Тебе плачем, ний, отхвърлени деца на небето,
тебе въздишки възнасяме, скърби и жалби
в таз долина на сълзите. Молим, следователно, спасителко наша,
насам твоите милостиви очи към нас обърни.
И Исус, благословен плод утробен твой, нам след заточението покажи.
О, милосърдна, о, любяща, о, сладка, Дево Мария.
Смрадта на тези свине не спира, дори когато са мъртви.
Салваторе, уведоми ли казармата? - Да, синьоре.
Превъзходителство, вече казахме в казармата да дойдат да го приберат.
Жестоки времена, Превъзходителство, жестоки времена.
Вижте, вижте, Превъзходителство вижте огньовете в планините!
Това са лагери на бунтовници. - Виждам ги, отче, виждам ги.
Ваше Превъзходителство не е ли разтревожен за дон Танкреди?
Дон Танкреди трябва да се пази от лоши приятели и опасни компании.
И да стане нещо, няма да е виновен дон Танкреди! Такива са времената!
Разбира се, да.
Днес младеж от добро семейство не може да играе дори на карти,
без да попадне на опасни хора. - Да, разбирам, Превъзходителство.
Ами тогава престани.
И все пак, малко предпазливост… - О, я стига!
Стой! - Сержант! Сержант!
Блокаден пост на Вила Еролди!
Добър вечер, Превъзходителство. - Добър вечер, сержант.
Извинете, Превъзходителство.
Пусни ги да минат. Това е Негово Превъзходителство принц Салина.
Приятна вечер, Превъзходителство. - Приятна вечер.
Пропусни ги!
Колко чудесна щеше да е тази страна, Превъзходителство, ако…
Ако нямаше толкова много йезуити!
Ще дойда да ви взема след 2 часа. И, отче… добри молитви.
Тръгвай!
Къде можем да отидем? - В кръчмата на пристанището.
Да.
Добър вечер, красиви синьоре!
Мелина, той не е за теб. - Остави ме на мира, гледай си работата.
Принцище мое!
Добро утро, чичо. - Танкреди!
Какви ги върши снощи, а? - Снощи?
Съвсем нищо, чичо! Бях с приятели.
Беше нощ свещена.
От друга страна чух за някои хора, които са се забавлявали в Палермо.
И кои са те? - Ти самият, чичо, ти самият.
Видях те с очите си при Вила Еролди,
спрял на блокадния пост и си говореше със сержанта.
Твърде си стар за това! И то с преподобен отец!
О, остатъци от развратничество! - Е, в края на краищата, е вярно.
Мими?
Защо си облечен така? Какво става?
Утринен бал с маски? - Заминавам след час.
Дойдох да се сбогувам. - Защо?
Къде отиваш? Не е дуел, нали?
Да. Голям дуел. Дуел с Краля, с "Франческиело".
Отивам в планините, до Фикудза.
Готвят се големи неща и аз не искам да стоя вкъщи.
Дори и да остана ще ме измъкнат веднага! - Луд ли си?
Те са мафиоти! Всички са бандюги!
Един Фалконери трябва да е с нас, за Краля! - За Краля! Разбира се.
Но кой Крал? Ти самият си го казвал много пъти:
"Де да беше жив Крал Фердинанд!"
Но Франческиело, скъпи чичо, не, чичо, не.
Да не мислиш, че така наречения "Галантният" ще е по-добър?
Просто торински диалект, вместо неаполитански! Това е!
А какво мислиш за републиката на дон Пепино Мадзини?
Повярвай ми, чичо, ако не беше заради нас,
ще установят република за нула време.
За да остане всичко постарому… трябва всичко да се промени!
Ясен ли съм?
Скоро ще те видя, чичо. Ще се върна с трибагреника!
Трибагреникът! Всички бълвате с устите си тази дума!
Какво е той в сравнение… с бялото ни знаме със златна лилия?
Какво добро очакваш от вашата каша от цветове? - Почакай.
И ще видиш, че съм прав. - Ти си мечтател!
Довиждане, чичо.
Довиждане.
До скоро!
Чао, Розалия, до скоро. Довиждане. - Довиждане, Танкреди.
Каролина. - Довиждане.
Чао! - Чао.
Довиждане.
Довиждане! - Чао!
Чао, Танкреди. - Чао!
Танкреди.
Почакай.
Чичо?
Какво правиш? Да не финансираш революцията?
Благодаря ти, благодаря ти много, чичо.
До скоро! И прегърни леля от мен!
Танкреди!
Кончета, не. Скоро ще се върна.
Чао.
Чао, Кончетина, до скоро.
Тръгваме.
Добро утро, Превъзходителство. - Добро утро, отче.
Ваше Превъзходителство е дошъл да се изповяда?
Да се изповядам? Не е събота.
Превъзходителство, трябва да ме послушате: изповядайте се.
Виждате ли, отче, няма нужда. Вие вече знаете всичко.
Превъзходителство, изповедта не е само за греховете…
Знам, знам.
…тя включва и разкайване за тях. - Знам, знам!
Какво искате от мен? Аз съм енергичен/буен човек.
Как очаквате да бъда доволен от една жена,
която се кръсти преди да ме прегърне!
И която, след това, може само да каже "Исус и Мария"!
Седем деца имам от нея. Седем!
И знаете ли какво, отче? Никога не съм виждал пъпа й!
Това честно ли е? Питам ви, отче, това честно ли е?
Тя е грешницата.
Превъзходителство…
страхувам се, че бях малко рязък.
Моля, простете ми.
Но ме послушайте: изповядайте се!
Изобщо и не мисля да се изповядвам!
Още по-малко днес.
Направих неколцина важни политически открития.
Знаете ли какво става в нашата страна? Нищо не става, нищо.
Само неуловими промени в редиците.
Средната класа не иска да ни унищожава, тя иска само…
да заеме мястото ни. С учтиви маниери.
Може би пъхвайки няколко хиляди дуката в джобовете ни.
И после всичко ще е същото, както винаги.
Разбирате ли, отче? Страната ни е страна на спогодбите.
Накратко, синьоре, планирате да се спогодите с либералите.
А защо не и с масоните.
За ваша сметка! Да. За сметка на Църквата.
Защото е очевидно, че всички наши богаташи,
богатите, които всъщност принадлежат на бедните,
ще бъдат сграбчени и разкъсани от най-безочливите главатари.
А какво ще стане с мизерстващите, които Църквата храни и води?
Как ще се усмирят тези заблудени? Ще ви кажа, Превъзходителство.
Ще им дадат всички ваши земи. Всички! Късче по късче!
Нашият Господ е лекувал слепите тела,
а слепите по дух… Какво ще стане с тях?
Ние не сме слепи по дух, скъпи отче.
Ние сме просто хора, живеещи в свят, който се променя.
Какво се очаква да направим?
Църквата категорично обещава безсмъртие.
Но като на социална класа не ни обещава нищо.
За нас, вечността се изчерпва със 100 г!
Но отвъд това, което можем да видим с очите си - нямаме задължения.
Църквата има. Да. Защото е обречена на вечността.
И в своята отчаяност подразбира утехата. - Превъзходителство!
Мислите ли, отче, че ако един ден Църквата
има шанса да се спаси, жертвайки нас,… би се колебала?
Няма да се колебае… но това е честно.
Имате два гряха да изповядате в събота, Превъзходителство:
един на тялото от снощи… и един на духа от днес. Помнете.
Погледнете, отче! Погледнете каква красота!
Ще е нужно повече от Виктор-Емануел, за да ни отнемат
тази порция вълшебство, която пием ежедневно.
Пуснете го!
Хайде, бързо, бързо! Хайде!
На прицел! Огън!
Махайте се! Предатели!
Хванете го! Хванете го! - Предател! - Спрете го!
Ето го!
Пуснете ме! Невинен съм! Не! Не! - Предател!
Да го обесим! - Да го обесим!
Невинен съм! Пуснете ме!
Убиец! - Помощ! Пуснете ме!
Да го обесим! - Страхливец!
Напред!
Чисто е, давайте!
Дръжте покрай стената! Следвайте ме!
Елате! Елате! - Насам! Насам!
Спасете ни! Спасете ни! - Гарибалдианците са тук!
Помогни ми! - Тук! Елате тук!
Той е убиец! Да вземем закона в ръцете си!
Страхливец! - Внимателно!
Напред, след мен!
Кавалерията! Не стреляйте! Не стреляйте още! Чакайте!
Огън!
Напред!
I взвод, ходом… марш!
II взвод, ходом… марш! - Всички, стойте долу!
На прицел! Огън! На прицел! Огън!
Донесете вода! Бързо! - Доктор! Викайте доктор!
Ей… ти! Да, да, ела тук! - Какво искаш?
Какво става? - Отидоха си!
Сигурно са вече на пристанището! - Бързо, момчета, напред! Напред!
Исусе и Мария, помогнете ни!
Как мислите, отче?
Тези славни нови времена ще донесат ли по-добри лета?
Ами…
Правителството…
Хей! Махни се от пътя! Движение!
Стой! Никой не може да минава! - Раздвижи се!
Стой! - Защо?
Пътищата са затворени. - Имаме пропуск.
Няма полза, пътят към Бизанкино е затворен!
Спрете! Спрете каретите! - Стой! Спрете!
Съжалявам, никой не може да минава.
Спрете ги, не могат да минават.
Да видя пропуска, моля.
Май пропуска ни е невалиден. - Не, не съм казал това.
Казаха ни всички проходи да се считат за затворени.
Какво си мислите, че тук се забавляваме?
Щом ви казвам да обръщате, значи трябва да обръщате.
Разчистете пътя и пуснете каретите да минат!
Спри! Стой! Къде си мислиш, че отиваш?
Няма начин. Никой не може да мине!
Аз съм капитан Фалконери, бих се на ваша страна в Палермо!
Капитане, имам заповед, какво да направя? - И моето е заповед!
Разчистете пътя! - Добре, синьоре, добре!
Хайде, отместете ги, движение, разчистете пътя.
Внимателно, движение, движение!
Хайде!
Хайде, давайте!
Кажи ни, щом живееш сред благородниците,
какво казват синьорите за този… "голям огън"?
Какво мисли принц Салина, такъв знаменит човек като него?
Виждате ли, синьорите, както ги наричате, не са лесни за разбиране.
Те живеят в собствена Вселена, която не е била създадена от Бог,
а от тях самите, през векове на болезнени и радостни опитности.
Обаче, те се радват и страдат за неща, които нямат значение за нас,
но за тях са жизненоважни.
Не искам да кажа, че господарите са лоши, напротив.
Те са… те са… различни.
Тях не ги е грижа за неща, които са много важни за нас,
но се страхуват от неща, които ние пренебрегваме.
Принц Салина, например.
За него ще е истинска драма,
ако изгуби къщата си в Донафугата, където отиваме сега.
Но… ако го питате какво мисли за революцията,
той ще ви каже, че изобщо не е имало революция,
че всичко, ще си е както преди. - Надявам се, че не!
Така… По-добре да зачетем молитвеника.
Да видим… Псалм 44.
"Из сърцето ми извира слово благо:
Аз казвам делото си на Царя: Езикът ми е тръст на скорописец.
По-красен си от човешките синове: Изля се благодат в устните ти:
Затова те благослови Бог вовеки.
Препаши меча свой на бедрото си, Силний,
Със славата си и с великолепието си. "
Хайде, хайде, момчета. Да вървим!
Положете я добре, хайде! Ти извади бутилките, ти - чашите!
Да побързаме!
Бързо, синьорите идват!
Както заповядате и да се надяваме към по-добро!
Толкова се радвам да ви видя, Превъзходителство.
Сега ще си починем малко. - Разбира се.
Седнете да хапнете под дърветата. - Скоро ще тръгнем за Донафугата?
Да. - Войниците минаха ли?
Да, разбира се. - Причиниха ли някакви щети?
Тук е по-зле и от Алжир! - Тук определено не е Алжир, скъпа!
Ужасно е! - Алжир, та Алжир.
Страхотно! Искаш ли да се освежиш малко? - Да.
Ето.
Сложи го на слепоочията и челото си.
Колко е свежо!
А, колко е приятно!
- По-добре се чувстваш, а? - О, да!
Да идем при другите, храната скоро ще свърши!
Ще ми го върнеш ли?
Хайде, да вървим.
Гладна ли си?
Отче Пироне, това е за вас. - Месото е отлично!
Всеки казваше:
"Негово Превъзходителство няма да напусне Палермо.
Не може да се очаква да пътува в такива времена.
Кой знае какво може да се случи
на Негово Превъзходителство и фамилията му!"
Но ето, всички са в безопасност. Благодарение на Бог!
Ами, разбира се! Ти какво очакваше, че ще ни се случи?
Всичко мина чудесно.
Всъщност, няколко дни след идването на Гарибалди в Палермо,
Танкреди доведе вкъщи един приятен генерал от Тоскана,
който искаше да разгледа фреските във вилата.
Той много ни помогна с осигуряване на пропуски за Донафугата.
За семейството ми и мен е голямо удоволствие, че сте тук, генерале.
Благодаря ви, Превъзходителство.
Генералът ви нарече "Превъзходителство"!
Това е първото му нарушение на заповедите на Гарибалди!
Кончета! - Добре дошъл отново.
Мадмоазел. - Танкреди.
Здравей! Скъпа лельо,…
Генерале, моят племенник ми каза, че искате да видите вилните фрески.
С голямо удоволствие, Превъзходителство.
Скоро ще се стъмни, затова да го направим сега. Ето.
В центъра, сияещият Юпитер и Юнона, Марс, Венера и Меркурий.
От тази страна, Тетида, предхождана от войнство тритони и нимфи.
Аполон, обграден от облаци.
И всички величаят славата на дом Салина.
Танкреди…
Искаш ли малко мента, а?
Да, благодаря! Точно тя ми е любима!
За теб съм я донесъл!
Толкова е блед. Сигурни ли сме, че раната не е лоша?
Моля?
Ами, повишението си заслужава раната!
Каретите, каретите! Пристигат каретите!
Щастлив съм да посрещна Техни Превъзходителства.
А, дон Онофрио, как сте? - Добре, Превъзходителство.
Дворецът е в същото състояние, в което беше, когато напуснахте.
Добре, дон Онофрио, добре. - Най-сетне!
Ето! Розали, каква прашилка, и ти, бедното мъниче, ела тук.
Браво, дон Онофрио, браво.
Горд съм да стисна ръката на славния ранен в битката за Палермо!
Направиха ме капитан, само защото мушица ми влезе в окото!
Знам, че сте направил много за каузата ни, дон Калоджеро! Да, да!
Криспи ми наговори велики неща. - Благодаря ви, Превъзходителство.
Дон Чичо! - Добре завърнал се, Превъзходителство.
Скъпа Терезина, какво удоволствие е да те видя отново.
И вас, разбира се. Е, какво ново, а, дон Чичо?
Ами какво ново?
Ами, не знам, Превъзходителство. Разрешете да…
Вървете.
О, Боже, Тебе сла-а-а-авим!
Теб, Боже, се у-по-ва-ва-ме.
Теб, вечния О-тец… що почита це-е-ли-й свят.
Те-бе всич-ки А-ан-[гели]…
Не забравяй поканите за вечерята довечера. - Да.
Трябва да поканиш и съпругите.
Защо и съпругите? - По-добре е.
Покани дон Калоджеро и жена му, нотариуса с неговата
и дон Чичо Томео, който, благодарение на Бога няма такава.
И всички други след вечеря. - Да, да, да, да, да.
Свя-а-а-ат… Свя-а-а-ат… Святи Господи Бо-же Са-а-ваот.
Пълни са небо и-зе-мя… с велика сла-ава Тво-о-я.
Теб възхваля-а-ва Апостоли-чес-ки-я хор.
Теб възхваля-а-ват… и проро-ците без-бро-ойни.
Какво има? - Аз съм, Мими, Превъзходителство.
Отец Пироне… - Какво за Пироне?
Да, Отец Пироне иска да види Ваше Превъзходителство… веднага.
Добре тогава, въведи го. - Да, Превъзходителство.
Превъзходителство, позволете… О, толкова съжалявам, не знаех…
Не изглупявайте, отче. - Да, Превъзходителство.
Свикнал сте с голотата на душата, а тялото е още по-невинно.
Подайте ми хавлията. - Моля?
Хавлията! - А, да, веднага, Превъзходителство.
Хайде, смело, отче!
По-силно, отче, хайде! - Да, Превъзходителство.
Послушайте съвета ми. - Да?
Взимайте си баня понякога.
Седнете. Седнете!
Е, кажете, за какво е тази спешност?
Ами, Превъзходителство…
натоварен съм с много деликатна мисия.
Една личност, за която много ви е грижа,
избра да разкрие сърцето си пред мен и ме помоли да ви кажа,
може би грешно подведена от вашето възхищение от мен…
Може ли по-кратко? - Разбира се, Превъзходителство. Виждате ли…
Хайде, отче! За кого говорим? Принцесата?
О, не-не, не-не, Превъзходителство, не-не-не!
Принцесата е много уморена, сега си почива.
Става въпрос за синьорина Кончета.
Влюбена е.
Синьорина Кончета? Как така?
А! Глупости!
Съжалявам, че ви обезпокоих, Превъзходителство, не мислех, че…
Виждате ли, отче, и на 45 г, мъжът може да счита себе си за младеж.
Но когато осъзнае, че децата му са пораснали достатъчно да се влюбят,
старостта изведнъж става съкрушителна.
Превъзходителство,…
вие дори не ме попитахте кой… кой е младежът на синьорина Кончета…
Няма нужда.
Каква глупачка! Защо не ми го каза сама?
Добре. И какво се очаква да кажа, а?
Превъзходителство, желанието за създаване на християнско семейство
е силно приветствано от Църквата, а и Христовото присъствие в Кана…
Да не се отклоняваме, отче, моля ви!
Имах предвид да говоря за тази сватба,
а не за сватбата в Кана и още по-малко за сватбата по принцип!
Дон Танкреди предложи ли й вече? Кога е станало?
Ами, Превъзходителство, истинско предложение няма, не,
но… но синьорина Кончета няма съмнения.
Грижата му, погледите му, думите му…
Малката принцеса е убедена, че е обичана
и усеща, че въпросното предложение е неизбежно.
Не се тревожете, отче. Опасността още не е дошла.
Това са фантазии на едно романтично момиче.
Но защо "опасност", Превъзходителство?
Отче, можете ли да си представите Кончета
като жена на посланик във Виена или Петербург?
Обичам Кончета, харесвам я. Толкова е тиха и послушна.
Но Танкреди… Танкреди има голямо бъдеще! - Разбира се.
Ами, тогава, отче,
как изобщо Кончета, която е толкова добродетелна, толкова срамежлива,
предпазлива, би помогнала на един амбициозен съпруг
да изкачи хлъзгавите стълби на новото общество?
А и на Танкреди му трябват пари.
Кончета ще има зестра, разбира се.
Но богатството на дом Салина ще трябва да се раздели на 7 части.
Казах 7 части.
А Танкреди се нуждае от много повече.
Нещо като момиче от Сутера.
Да, знам, знам. Толкова са грозни, бедните!
Но толкова богати, отче. Толкова, толкова богати!
Да, но… - Но какво? Любов?
Да, разбира се, любовта! Движи небе и земя за година…
и нищо в следващите 30. Знам какво е любовта.
Какво има?
Превъзходителство, каква дреха желаете да носите на вечеря?
Отче, кажете на Кончета, че не съм обезпокоен изобщо,
но ще разгледаме въпроса, когато се убедим,
че не е само романтична фантазия.
Какво ще нося ли? Някой от фраковете ми.
Добре, Превъзходителство.
Довиждане, отче. - Превъзходителство…
Лека вечер.
Тате! Тате! Дон Калоджеро се качва по стълбите. Носи фрак!
Фрак!
Скъпи чичо, тази новина те засегна повече от акостирането в Марсала.
Дон Калоджеро с бяла връзка е знака на ходещата революция!
Да, наистина е фрак, но… погледнете що за фрак!
И обувките!
Добър вечер, дон Калоджеро. - Добър вечер, принце.
Съпругата ми не се чувства добре. Малко е уморена.
О, много съжалявам. - Благодаря, принце.
Надявам се Техни Превъзходителства да позволят на дъщеря ми Анжелика
да дойде на нейно място.
Но разбира се, разбира се! Влизайте.
Цял месец само говори какво удоволствие ще е за нея
да ви види сега, когато е пораснала.
Помня я като прекрасно дете. Толкова сладка!
Ще се радваме да я видим отново.
Добър вечер, дон Калоджеро. - Добър вечер, синьорина.
Принцесо… - Добър вечер, дон Калоджеро.
Дъщеря ми скоро ще пристигне. Не беше съвсем готова още.
На един хвърлей е от нас.
Да, дон Калоджеро, да, ще я изчакаме.
Жена ми не е добре. - Съжалявам!
Та както ви разправях, църквата е в много лошо състояние.
Мислех, че я ремонтирахте лани. - Направих го, да!
Но корнизите са счупени…
Прекрасна. - Разрешете, принцесо.
Принцесо! - Анджелика моя!
От толкова време не съм те виждала!
Много си се променила. И не за лошо.
За нас е добра съдба, синьорина Анджелика,
да посрещнем едно толкова красиво цвете в къщата си. Надявам се…
Надявам се, че ще имаме удоволствието да ви виждаме често.
Благодаря, принце. Отбелязвам, че любезността, която ми оказвате,
е същата, която винаги сте засвидетелствал към моя скъп баща.
Как сте, синьорина Кончета? - Моля те, Анджелика.
Не бъди толкова формална.
Добър вечер, отче. - Добър вечер, скъпа.
Графе, разрешете да ви представя дъщеря ми Анджелика.
Вечерята е сервирана!
Точно така се прави! Ето! Както е според традицията!
Какъв аромат!
Готово.
Беше ли уморително пътуването ви? - Не много.
О, не са ви сервирали още, съжалявам. - О, няма проблем.
Ето. - О, страхотно!
Красавица, нали? - Да, да, Кончета.
Виличката, която ще строя извън селото, принцесо,
ще е простичка, но…
много удобна!
Всички сме много гладни!
Представи си, ако бяхме започнали с чорба!
Да, не е ли така? Хубаво е, но… незабравимите дни,…
Само една парола от уста на уста, оръжия и въоръжени.
Генералът вече е разбрал, че когато сицилианците решат да се раздвижат,
те изминават целия път.
А вие? Защо избрахте да сте Гарибалдианец?
"Ако не сте унизени да имате Гарибалди за брат по оръжие,
той има само едно желание: да се бие на ваша страна."
Това са негови думи. На Гарибалди.
Пък и нямах представа, че ще бъде толкова трудно!
Не съм вървял толкова през живота си!
Нощният поход при Джибилроса. - А Бикисио, познавахте ли Бикисио?
Бикисио? Такъв инат! Да, инати и ексцентрици, всичките!
Виждал съм спор между Бикисио и Ла Маса.
Ами превземането на Порта Термини? Видях и него. Но само една част.
Много се забавлявах, повярвайте ми, синьорита!
А най-много в нощта на 28.05.
Генералът искаше оглед от върха на манастира Орильоне.
Чука, чука, псува… никой не отваря.
Оказа се обител на монахини в усамотение!
Между другото, да спомена, че утре отиваме в манастир Св. Дух
да се помолим на гроба на Красивата Корбера.
Добре, добре! Онези добри монахини
вече са информирани за пристигането на Техни Превъзходителства.
И се готвят за това!
Винаги отиваме там в деня след пристигането ни.
И после, какво стана?
Ще ви кажа.
Тасони, Алдригети, аз и още някои опитахме да разбием вратата.
Не става.
Затова изтичахме да вземем греда от една разрушена къща наблизо
и най-сетне успяхме да съборим вратата.
Влизаме… пълна пустош.
Изведнъж чуваме отчаяни вопли, идващи зад един ъгъл в галерията.
Монахините бягали и се скрили в параклиса, край олтара!
Кой знае защо така са се уплашили от шепа изтощени младоци!
Беше много смешно: стари и грозни,
с черните си покривала, с широко отворени очи,
всички очакващи… мъченичеството!
И квичаха… като кучета.
А Тасони им вика: "Няма нищо, сестри, нямаме време.
Ще се върнем, когато разполагате с някои новопостъпили!"
И всички други се разсмяхме от сърце.
Оставихме ги и отидохме на върха да обстрелваме кралските войски.
10 минути след това бях ранен.
Сигурно доста сте се забавлявали, всички. Иска ми се да съм била там.
Ако бяхте там, синьорина,
нямаше да има нужда да чакаме новопостъпили!
Танкреди! Тези грубости са за изповядване пред свещеник!
Не за споменаване пред дами! Поне не и докато аз присъствам.
Добре, прав е и ще му помогна.
Но не може да се отрича, че е малко противен.
О, пре-крас-на Джи-го-джин!
На пет-найс' го-о-о-один, аз пра-вих любо-о-ов!
При-стъпи напре-де, насла-да мо-я, ми-ла!
На шестнайсет го-о-о-один', оже-них се а-а-зи!
При-стъпи напре-де, насла-да мо-я, ми-ла!
На семнайс' годи-и-ни, ний се раз-дели-и-хме!
При-стъпи напре-де, сърдечна сладост, ти!
Да живее Италия! - Да живее Италия!
Да живее Италия! - Да живее!
Не бъдете толкова тъжен, отче. Не сме на погребение.
Мразя този вятър! - Трябва да благодарите на Господ.
Ако не беше този вятър, въздухът щеше да смърди!
ДА ЖИВЕЕ ПЛЕБИСЦИТЪТ
Уважавайте реда, синьори! Който е дошъл пръв, гласува пръв!
Ние в никакъв случай няма…
Кавурът/управителят на Донафугата!
Превъзходителство, това е голяма чест за мен, защото…
ДА
Дон Онофрио!
Ротоло Онофрио.
Гласувахте ли? - Не, не. Той не живее тук
Гласуването се прекратява за няколко минути.
Мога ли да имам честта да помоля много почитаемите господа
да приемете едно скромно питие?
Бепина! Освежителните!
Моля ви, Превъзходителство.
Върви!
Превъзходителство. - Ще взема бяло вино, благодаря. По-леко е.
Закъсняла почит към бурбонския флаг.
Аз не мога да пия днес. Не се чувствам добре.
Имам някакво чревно разстройство.
Дон Онофрио, чревните разстройства в ден като този, са маловажни.
Благодаря, аз никога не пия.
Дон Калоджеро, от моя страна приемам с голямо удоволствие.
Благодаря, принце.
Бих… искал да кажа няколко думи, но…
великото щастие, принце… е безмълвно!
С… с огромна емоция имам честта…
имам голямата чест… да ви съобщя резултатите от плебисцита
в нашия град Донафугата.
На 22.10.1860 в Донафугата, в 6 часа следобед,
градската изборна комисия се събра,
за да преброи гласовете, дадени в плебисцита
сред населението на тази общност.
Народът на Сицилия гласува за единна и неделима Италия
с Виктор-Емануел като конституционен крал
и неговите легални наследници.
Ама той продължава! - Какъв глупак!
Преброяването на гласовете…
Преброя…
Преброяването на гласовете доведе до следните резултати:
брой на регистрираните гласоподаватели: 515.
Гласували 512.
ДА 512.
НЕ Нула!
Е, дон Чичо, как гласувахте на 21-ви?
От какво ви е страх? Тук сме само ние, вятърът и кучетата ни.
Простете, Превъзходителство, но въпросът ви е безсмислен.
Знаете добре, че в Донафугата всички гласуваха в полза.
Дори говорят, че вие сте щастлив от това.
Вярно е.
Е, значи сте гласувал с ДА?
Не, Превъзходителство, гласувах с НЕ.
НЕ и 100 пъти НЕ! Да, добре, Превъзходителство, знам,
знам какво ми казахте…
за необходимостта, обединението и възможността.
Може би сте прав, не разбирам политиката.
Но Чичо Томео е кавалер.
Знам, че съм… беден и окаян, със старите си гащи,
но не мога да забравя колко много ми се помогна!
И вие го знаете, Превъзходителство: кралица Изабела, испанската,
в момента херцогиня на Калабрия, ми плати обучението.
Дължа й това, което съм днес, църковен органист,
удостоен с благосклонността на Ваше Превъзходителство.
В години на остра нужда, когато майка ми пращаше молби до съда,
всичко, за което молехме пристигаше със сигурността на смъртта.
Ако всички тези крале и кралици ни наблюдават от небето,
какво ще си помислят?
Че синът на Леонардо Тумео ги е предал ли? Не! Не!
Превъзходителство… не! Поне в Рая ще знаят истината.
Сега се успокойте!
Възхитен съм от вашата вярност и отдаденост.
Но трябва да разберете, дон Чичо,
че хората бяха ентусиазирани от победите на Гарибалди.
Плебисцитът беше единствения лек срещу анархията, повярвайте ми!
А за нас той е само по-малкото зло.
В края на краищата, Савоя все още представлява монархията.
Знам, че интересите на хората, които обичате и почитате
са били объркани от всичко това, да… но все още са живи.
Нещо трябва да се промени… за да може цялото да остане същото.
Революцията вече приключи.
Да се надяваме, че новородената тук в Донафугата Италия
ще може да живее и просперира.
Но аз все пак гласувах с НЕ!
А онези свини в кметството са ми изяли мнението:
сдъвкали са го и са го изсрали според както им харесва.
Аз казах "черно", а излиза, че съм казал "бяло".
Бях "верен подчинен",
а те ме превърнаха в "мръсен Бурбонист"!
Днес всички са савойци!
Но савойците са нищо за мен!
Дон Чичо. - Превъзходителство?
Кажете ми нещо: познавате много хора в града.
Какво е истинското мнение за дон Калоджеро в Донафугата?
Вярвам, че мнението ми е съвсем неопетнено досега.
Интересува ме да науча истината за дон Калоджеро и фамилията му.
Истината, Превъзходителство, е че дон Калоджеро е много богат,
а и много влиятелен също!
Посредствен е… но и хитър като самия Дявол.
Ваше Превъзходителство трябваше да го види миналия април:
беше навсякъде, през цялото време!
Или ходеше, или яздеше магарето си в слънчево и дъждовно време.
Основаваше тайни групи, подготвяше почвата за онова, което се задаваше!
Божие бедствие, Превъзходителство! Божие бедствие!
И това е само началото на кариерата на дон Калоджеро!
След няколко месеца ще е депутат в торинския парламент!
След няколко години,
когато имуществото на Църквата бъде продадено,
ще купи за нищо земята на феода на Марка, на феода на Фондачело…
За нула време ще стане най-големия земевладелец в цялата провинция!
Ето! Това е дон Калоджеро, Превъзходителство.
"Новият човек"! Това е.
Жалко, че стана така.
А останалите от фамилията? Що за хора са?
Превъзходителство…
никой не е виждал жената на дон Калоджеро от години.
Аз обаче я видях. Тя ходи само на месата.
На първата меса, в 5 сутринта, когато никой не ходи.
Станах рано един ден, само за да я видя.
Вярвайте ми, Превъзходителство: красива е… като Слънцето.
Не може да вините дон Калоджеро, че е толкова грозен… и я крие.
Но… знаете как стават тези неща: хората говорят, има слухове.
Казват, че дона Бастиана… е нещо като… като животно:
не може да чете и пише и не знае как да говори в обществото.
И дори е неспособна да обича дъщеря си
и единственото й занимание е да спи.
Какво друго да очакваш, в края на краищата?
Знаете ли чия дъщеря е дона Бастиана… а?
Дъщеря е на един ваш работник от Рунджи. Казва се Пепе Джунта.
Бил толкова груб на вид и в обноски,
че всички го наричали Пепе Лайното!
Извинете за думата, Превъзходителство!
2 г след бягството на дон Калоджеро с Бастиана,
той бил намерен мъртъв на пътя за Рампиндзери,
с 12 куршума в гърба си!
Какъв скандал! Какъв скандал! - Какво има?
Не мога да повярвам, че се надявах да се ожени за Кончета!
Предател, като всички либерали като него!
Първо предаде Краля, а сега и нас!
Толкова е фалшив!
Думите му са пълни със сладост, а действията му с отрова!
Така става, когато допускаш в къщата си
хора с различна кръв от нашата!
Хайде. Пий.
Ето. Изпий го.
Винаги съм го знаела, но кой да ме чуе!
Никога не съм го търпяла! А ти го харесваше!
А сега дори има безочието да моли теб, принц Салина,
бащата на бедното създание, което той излъга,
да предложи брак от негова страна, на бащата на тази малка кучка!
Не го прави! Не го прави! Не го прави! Не го прави!
Стига!
Дори не знаеш какво приказваш.
Анджелика не е кучка.
Може да стане такава, но засега е… момиче като всяко друго.
Само че по-красива. Просто иска да се омъжи добре.
Може дори да е малко влюбена в нашия Танкреди, както всички нас.
Тя има много пари, Стела, много.
Повечето са наши пари, но са много добре ръководени от дон Калоджеро.
Точно това му трябва на Танкреди.
Той е амбициозен и харчи твърде много, затова му трябват много.
Пък и никога не е предлагал нищо на Кончета. Така че не е предател!
Той е младеж, който… който е продукт на нашето време,
както в политиката, така и в личния си живот.
Той е най-милият младеж, когото познавам и знам, че ще се съгласиш.
Фабрицио… мили…
И не искам в моята къща да чувам викове! В спалнята ми, леглото ми!
Стига си ми казвала какво да правя!
Аз решавам тук! И съм го решил отдавна!
И точка!
Сега да спим.
Утре отивам на лов. Трябва да стана рано.
Лека нощ, скъпа Стела.
Дон Чичо, говорите ми само за луди майки и насиращи се дядовци,
но единственото, което ме интересува е, синьорина Анджелика.
Добре. За синьорината нямам какво да кажа. Тя сама говори за себе си.
Взела е цялата майчина красота, но нищо от дядовата смръдня.
И е интелигентна освен това. Една истинска дама.
Когато се върна от колежа,
ме покани у тях и ми изсвири моята стара мазурка.
Звучеше лошо, но изглеждаше толкова красиво…
Черните й букли, очите й, кожата й… гърдите й…
Сигурен съм, че чаршафите й миришат на Рай! - Успокойте се, дон Чичо.
Успокойте се!
От днес ще говорите за синьорина Анджелика с подобаващо уважение.
Днес… ще поискам от дон Калоджеро ръката й
от страна на моя племенник Танкреди.
Вие сте първият, който научава и ще трябва да си плати за това.
Щом се върнем в къщата ще ви заключа с кучетата
и ще ви пусна само след като дон Калоджеро си е отишъл.
Да вървим! - Превъзходителство, това е голяма грешка!
Вашият племенник не бива да се жени за дъщеря на един от враговете ви!
Да я съблазни си е завоевание, но това е безусловна капитулация!
Това е краят на Фалконери! А и на Салина!
Превъзходителство… не… не, Превъзходителство…
Този брак няма да е край на нищо!
Той е начало. Както при всяка добра традиция!
Това са неща, които не можете да разберете!
Да вървим вкъщи.
Разбрахме се, нали?
Отклоняваме се от темата. Било е само невинна целувка!
Не забравяйте, че аз пратих да ви повикат! - Да, разбира се, но…
Исках да ви прочета едно писмо, написано от племенника ми.
Получих го вчера. Снощи, всъщност.
Той заявява своята любов към дъщеря ви.
И моли да ви поискам…
официално ръката на синьорина Анджелика.
Сега е ваш ред да заявите своите намерения.
Извинете ме… принце…
тази прекрасна изненада… ми отне думите.
Знам какво става в сърцето и ума на Анджелика и…
смятам, че мога да кажа, че страстта на дон Танкреди…
е голямо уважение за нас… и искрено й се отвръща.
Ще призовем Божията закрила за сватбата. Много съм щастлив.
Благодаря, отче. - Браво, браво.
Времето се разваля. - Дон Калоджеро.
Надявам се, че няма нужда да ви напомням
колко е изтъкната фамилия Фалконери.
Началото й в Сицилия поставя Карло Д'Арджо
и е процъфтявала по времето на арагонците,
испанците и Бурбоните, ако все още ми позволявате да изричам името им.
Имали са хора на Краля, знаменитости в Испания, кавалери на Сантияго.
Но, всъщност не бива да говоря за всичко това, след като,
за нещастие, финансовото състояние на моя племенник Танкреди
не оправдава благородността на името му.
Брат ми, Фердинандо, определено не беше грижовен баща.
Живееше като велик господар като ползваше и парите на племенника ми.
Дон Калоджеро,…
резултатът от всички тези неприятности…
е Танкреди.
Ние знаем това много добре.
Причината Танкреди да е толкова очарователен и чувствителен
е, че той е бил жертва на много несправедливост.
Всичко, което казахте го знам много добре.
Но любовта, Превъзходителство,…
любовта е всичко и го знам много добре.
Сега ме чуйте: аз съм светски човек и искам да съм възможно най-ясен.
Би било справедливо децата ни да знаят на какво да разчитат.
В брачния договор ще дам на дъщеря си имението Сетесоли.
1,010 хектара…
всичките с пшеница!
Много плодородни земи, прохладни и просторни,
и 500 хектара лозя и маслинени гори в Джибилдолче.
В деня на сватбата, ще подаря на булката 20 торби,
съдържащи 10,000 жълтици всяка.
Семейството ми е всичко за мен.
Превъзходителство,…
никой не е виждал жената на дон Калоджеро от години.
Аз обаче я видях. Тя ходи само на месата.
На първата меса, в 5 сутринта, когато никой не ходи.
Станах рано един ден, само за да я видя.
Вярвайте ми, Превъзходителство: красива е… като Слънцето.
Не може да вините дон Калоджеро, че е толкова е грозен… и я крие.
Е, разбира се, ще ми остане много малко.
Но дъщерята… е дъщеря.
И като за край, принце, знам, че каквото кажа няма да ви впечатли,
тъй като сте наследник на Император Титон и Кралица Вероника.
Но и родът Седара,
по силата на една титла, дадена им от Н. В. Фердинанд IV,
също са благородници! Аз…
Браво, дон Калоджеро! Браво! Довиждане.
Имам документи, които го доказват!
И един ден светът ще знае, че племенникът ви…
се е оженил за баронеса!
Седара, Баронеса на Бисквитата. - На Бисквитата?
Поздравления, дон Калоджеро!
Имам документите, трябва само…
Съжалявам, дон Чичо, но нямаше как да избегнем това.
Разбирам, Превъзходителство.
Добре ли мина всичко? - Да, идеално.
Не можеше да е по-добре.
Пак ще се видим, дон Чичо… много скоро.
Извинете ме.
"Беше един студен ден в средата на януари.
Атмосферата беше още по-студена от смразяващия северен вятър.
Валеше от часове.
Но, по пустата уличка, един слаб кон, покрит с грубо платно…
теглеше малка двуколесна каручка.
"Ха! Ха! Проклето животно!", викаше селянинът,
който имаше навика да говори на коня си. "
Превъзходителство! Превъзходителство!
Сеньорино Танкреди е пристигнал! В градината е!
О, моя Дево! В това време! - Танкреди! Милият!
Толкова се радвам! - Катерина! Да вървим!
Чичо! Чиче!
Танкреди!
Не се приближавай много, чичо, прогизнал съм!
Моето момче, колко съм щастлив да те видя! - И аз!
Танкред, намислил е да зарадва Анджелика!
Извинете ме всички, но съм толкова развълнуван, че забравих да кажа.
Чичо, разреши ми да ти представя моят приятел граф Кавриаги,
когото вие вече познавате. Идвал е вече веднъж във вилата с генерала.
А този тук е моят добър ординарец, Морони. Готово!
Скъпи мой Танкред! - Скъпа графиньо…
Толкова се радваме!
Принцесо! Принцесо! Той пристигна в тази буря!
Казаха ми, че тук никога не валяло.
Майко мила, вече втори ден ни вали!
Така ли? - Да.
Той пристигна, целият е мокър. Ето го, ето, Танкред!
О! Намислил е да зарадва Анджелика!
Как сте? - Добре дошъл.
Извинете, прогизнал съм.
Отче! - Танкреди.
Каролина! А, какъв приятен огън!
Позволих си да доведа със себе си граф Кавриаги от Милано.
Познавате го от Палермо, когато го видяхте с онзи генерал.
Да, помня го много добре. - Нашият генерал.
Как сте, отче? - Каролина.
Добър вечер. - Аз също го помня.
Скъпи графе, мислехте, че никога не вали в Сицилия.
Всъщност, както виждате, се лее!
И не си мислете, че сте предпазен от настинка,
или скоро ще бъдете в леглото с температура!
Мими? - Превъзходителство?
Иди запали камината в стаята на синьорина Танкреди.
И още нещо. Приготви съседната стая до него за нашия войник.
Тичай, тичай, тичай!
Толкова съм щастлив… Наистина исках да ви видя отново.
Не разбирам, момчета.
Последният път, когато ви видях, бяхте червени!
Какво искаш да кажеш, чичо?
Питам, Гарибалдианците не носеха ли червени ризи, а?
Ама какъв Гарибалди, Гарибалдианци! Това беше отдавна. Стига вече.
Кавриаги и аз, благодарение на Небето,
принадлежим на редовната армия на Н. В. Краля на Италия.
Когато нещата с Гарибалди приключиха,
ни предоставиха избор, или да се приберем у дома,
или да останем в Кралската армия. Ние, аз, както всички останали,
бяхме решени да се запишем в подходящата армия.
Не можехме да търпим войските на Гарибалди.
Не е ли така, Кавриаги?
Майко мила, какви ужасни хора! Не можеха и да стрелят като хората!
Сега… сме истински войници.
Хората вече не се страхуват, че ще им откраднем кокошките!
Трябваше да видиш какво стана на път от Палермо за насам.
Щом спряхме за смяна на конете, трябваше само да кажем:
"В името на народа на Н. В.!"
и конете тутакси магически се появиха!
Ще ни разкажеш всичко по-късно.
Сега идете се изкъпете и преоблечете. - Добре.
Лельо, с извинение! Да вървим, Кавриаги.
А, не! Първо искам да ви покажа пръстена. Пръстенът за Анджелика.
Каква красота! - Прекрасно!
Наистина? - Стела?
Погледни. - Красиво! Много!
Не съм специалист, но мисля, че… - Да, много красиво!
Красиво е, нали? - Много красиво!
Харесва ли ти? - Много!
Много скъпо ли плати?
Използвах парите ти много мъдро. Не похарчих всичките.
Дори успях да купя… - Някои подаръчета, разбирам!
Ето го и нашия лейтенант! Какво е това?
Малко подаръче за синьорина Кончета. - А, колко мило. "Песните" на Алеарди?
Да. - М, кой знае?
Надявам се да й хареса. - И аз се надявам. Благодаря.
Харесва ли ти? - О, прекрасно е!
Танкреди, дай да видя и аз?
Синьорина Кончета…
това са "Песните" на Алеарди, любимият ми поет.
Позволих си да ви я донеса от Неапол.
Дори казах да гравират инициалите ви. - Благодаря!
"Вечно глуха"?! Какво искате да кажете? Чувам си много добре!
Глуха за моите въздишки.
Може ли? Извинете ме, но чух, че…
Ето, скъпа.
Подарък за теб. От твоя Танкреди. - Благодаря!
Можеш да благодариш и на чичо ми също. - Благодаря!
Ела.
Анджелика! Танкред! Къде сте?
Чуваш ли я…
Анджелика…
Анджелика, хайде…
Не знаеш ли, че там е пълно с плъхове?
Анджелика! - Хайде, да вървим!
Анджелика?
Анджелика, къде си?
Танкреди?
Танкреди, къде си?
Танкреди!
Изплаши ме! Пълно е с плъхове тук!
Не се учудвам. Къде е Танкреди?
Не знам, не мога да го открия. - Страхотно?
Танкред! Анджелика!
Ела, да вървим.
Къде сте?
Уплаших ли те, а? - Да!
Ето я! Да се скрием, ела!
О, не, не, не, стига! Къде тръгнахте? Скапан съм!
Колко е голям този дворец? Колко стаи има?
Никой не знае. Дори и чичо ми.
Той мисли, че ако познаваш всички стаи в един дворец,
не си заслужава да живееш в него.
Анджелика, Танкред! Къде сте?
Да отидем при нея, бедната, сама е! - Как така, а другите?
Кончета се върна в градината.
Франческо Паоло беше пратен да посрещне
някакъв гост, пристигащ с карета.
Кой? - Не знам, торинец.
Хей, да вървим, ела!
Не, не, няма да дойда. Не искам нищо повече да разглеждам.
Всъщност си заминавам. Какво изобщо правя тук? Кажете ми?
Кончета не ме обича. - Говори ли с нея?
Безполезно е. Чувствам, че за нея съм като червей от земята.
И наистина е така.
Трябва да потърся червейка, за която ще съм достатъчен.
Поговори с нея! Винаги можеш да си промениш решението.
Но, може би, така е по-добре.
Нека ти обясня.
Кончета е истинска сицилианка. Никога не е напускала острова.
Представи си я в Милано, където за да хапнеш чиния макарони
трябва да го планираш месец напред?
Аз бих я снабдил с огромни сандъци с макарони, огромни!
По-големи от това! - Сега ще тръгваме. Чао!
Ела!
Бедния граф! Кончета въобще не се интересува от него!
Кончета е глупачка! Това е. Какво всъщност иска тя?
Кавриаги е красив мъж. С добро име.
Притежава земи в Брианца. Ще бъдат страхотна двойка!
Кончета още е влюбена в теб.
Поради което ти го доведе тук! - Е, не.
Е, да. Мисля, че е да.
Казах ти, че е не.
Сега разбирам. Кончета е права. След като е била влюбена в теб,
да се омъжи за него ще е като да пие вода, след като е пила…
Пила какво? - Пила вино… от Марсала.
Колко странни стаи.
Как може някой да живее тук? - Никой никога не е живял.
Тук просто са идвали моите предци, за да нарушават правилата
и да изпитат нещо специално, което да си спомнят.
Да нарушават правилата? - Да.
Те са били отегчени, любов моя.
Извинете, вие ли сте кавалер Амон Шевале от Монтерцуомо?
Да. Да, аз съм.
Аз съм синът на принц Салина. - О, какво удоволствие!
Баща ми ме прати да ви посрещна.
И кажа да ви предам, че ще бъде поласкан да ви приюти в двореца ни.
Много мило от негова страна. - Покрийте се, кавалере.
Слънцето е много силно тук. - Да, благодаря и вие направете същото.
Всъщност щях да си тръгна веднага след като говоря с принц Салина.
Но за да говорите с него трябва да дойдете у дома.
Разбира се. - Оттук.
Аз ще го взема. - О, не е нужно, наистина…
За мен е удоволствие.
Позволете ми… моля. Благодаря. - Благодаря.
Не е много тежко, нали? - Не, изобщо.
Насам ли? - Да.
Къде са Танкред и Анджелика? - Определено не са горе.
Сигурно са се върнали в градината. - Това е ужасно! О, Боже мой!
Искаш ли да дойдеш с мен в градината?
Искаш ли да летиш! - Знаете ли…
знаете ли, това е невъзможно! Чуйте ме, мосю…
Мислиш, че не те обичам повече.
Страх ли те е?
Искам те, но не искам да го правим сега.
Ще почакам, докато станеш моя жена.
О, Боже мой!
Я, виж! Гостът е тук!
Какво точно иска от теб?
А, не знам.
Обиколил бил Сицилия за 1 месец. Сигурно е бил много нещастен.
Нашата мазна кухня сигурно му е понесла зле.
Страх го е да не бъде убит от бандити.
Ще му предложа една партия вист.
Шевале? - Извинете.
Какво ще кажете за партия карти?
О, Превъзходителство, наистина искам да говоря с вас,
защото както ви казах смятам да замина утре.
Защо утре? Не ви ли харесва тук? - О… о, да, разбира се!
Мой скъпи Шевале, вие сте в моя дом и аз решавам кога може да заминете.
Елате. Внимавайте с отец Пироне: ужасен е. Винаги печели.
Моля, настанете се, Шевале. Аз ще съм партньорът ви.
Аз ще пиша.
Извинете, наистина ли сте от Милано? - Да, да.
Но какво правите тук долу тогава?
Възползвам се от гостоприемството на принца.
И наистина се радвам на престоя си.
Шевале.
Ако искате да обиколите Донафугата
ще се радвам да ви разведа, скъпи Шевале.
Мога да ви покажа къщата на барон Мутоло.
Франческо Паоло, не започвай, а?
Цялата им фамилия отдавна живее в Джирдженте, защото преди 10 г.
синът на барона беше отвлечен от бандитите.
Бедните хора! Трябваше ли да платят, за да го освободят?
Не, нищо не са платили, защото бяха бедни, нямаха толкова пари.
Но постепенно си получиха сина обратно, само че на части.
На части, принце? Какви ги говорите?
Да, сещате се, постепенно, малко по малко.
Първо пристигна десния показалец.
Седмица по-късно, левия крак.
И накрая, в красива кошница, в китка смокини,
тъй като беше август - главата!
Франческо Паоло, престани с тази история!
Аз не съм бил свидетел, защото съм бил малък.
Но моят баща ми го разказа.
Полицията на Бурбоните изобщо не струва! - Без съмнение, Шевалие.
Такива неща са ставали също и в моя град.
Баща ми беше надзирател. Доста опасна работа в онези времена.
За него и… за неговата фамилия.
Предполагам, че щом дойдат нашите карабинери, всичко това ще свърши.
И противно на това, което пропагандата иска да мислим,
уважението към Църквата и министрите ще се възроди.
И ще е същото както преди. - Очаквам да е по-голямо, Шевале.
Защото кураторът на "Св. Нимфа" преди 5 г,
бе убит, докато водеше месата.
Какъв ужас! Изстрел в църквата! - Какъв ти изстрел, скъпи Шевале!
Твърде добри католици сме, за да вършим такива работи.
Не. Просто сложиха отрова във виното. Много дискретно.
Даже… малко по-литургично! Така и не откриха кой го е направил.
Кураторът беше добър човек. И нямаше врагове.
Много интересно, принце. Наистина забавно.
Трябва да опитате да пишете романи. Умеете да разказвате истории.
Да, това са само истории. Вярвайте ми, Шевале, от Милано съм.
Сицилия е велика страна!
Поради нещастното анексиране…
исках да кажа… поради нещастния съюз
на Сицилия с Кралство Сардиния, правителството в Торино
възнамерява да избере неколцина видни сицилианци
за сенатори в Кралството.
Разбира се, вашето име беше от първите, име знатно,
поради древността си и престижа и вашата голяма ерудираност
и достойнството, което показахте по време на скорошните събития.
Преди да съставим Торинската листа, решихме за уместно да ви уведомим
и да разберем дали сте съгласен с това предложение.
Правителството силно се надява да е така.
Това е предметът на мисията ми, която също ми предостави честта
да се срещна с вас и фамилията ви и да видя вашия великолепен дворец.
Кажете ми, Шевале, това нещо "сенатор"… какво означава?
Да не е просто титла, за украса? - Но принце!
Сенатът е висшата камара на нашето кралство!
В него се обсъждат, приемат или отхвърлят
законите, които правителството предлага за развитието на страната.
Като сенатор, ще говорите от името на красивата си страна,
която днес ще вземе участие в съвременния свят.
Ще се борите със злините, ще сбъдвате мечтите си.
Чуйте, Шевале… много съм поласкан,
че правителството смята, че трябва да съм сенатор.
Ако беше една простичка титла, която да изпиша на визитката си,
с удоволствие бих я приел.
Но това, не. Не мога да приема. - О, принце!
Опитайте да разберете.
Аз съм член на старата класа.
Неизбежно съм участвал в миналото управление
и все още съм обвързан с него чрез благоприличие и обич.
Моето поколение е нещастно, люлеещо се между два свята
и като у дома си и в двата.
Пък и не съм съвсем лишен от илюзии.
Каква полза от мен в Сената?
Не знам нищо за законодателството и не съм самозалъгващ се човек,
което е основно изискване за онези, които искат да управляват другите.
Не, Шевале, не съм създаден за политика.
Принце, не мога да го повярвам.
Наистина ли отказвате възможността да помогнете на народа си
да преодолее материалната си немотия
и сляпата морална мизерия, в която живеят?
Ние сме стари, Шевале, много стари.
От 25 века сме носили на раменете си
тежестта на удивителни цивилизации.
Но всички те дойдоха отвън, не сме ги създали ние.
В продължение на 2 500 години ние сме били само колония.
Не, никого не обвинявам, вината си е наша.
Но ние сме уморени, празни, безжизненост.
Но принце, всичко това вече е свършило.
Сицилия вече не е земя за завладяване,
а свободна част от една свободна държава.
Добри намерения… но идват късно.
Сън. Един дълъг сън. Това искат сицилианците.
И биха намразили всеки, който се опита да ги събуди.
Дори това да значи, че ще им дадат красиви подаръци.
Но аз се съмнявам новото Кралство да има някакви подаръци за нас.
Тук, всяка демонстрация,
дори и най-агресивната, е копнеж за забрава.
Нашата чувственост е един копнеж за забвение.
Ние се стреляме и колим, защото копнеем за смъртта.
Ленивостта ни… проникващата сладост на сладоледа ни
са желание за сладострастна неподвижност.
Ще рече… отново за смъртта.
Принце… принце, страхувам се, че преувеличавате.
Аз също познавам някои сицилианци в Торино,
които изглеждат всичко друго, но не и лениви.
Не се изразих добре. Съжалявам, Шевале.
Казах сицилианци, но трябваше да кажа Сицилия.
Тази обстановка, агресивността на пейзажа,
жестокостта на климата, непрестанният натиск…
С климата можем да се борим, пейзажът може да бъде променен,
спомените за лошото управление - изтрити.
Убеден съм, че сицилианците искат да се подобрят.
Не отричам, че ако изкарате сицилианец от този остров
той може да се събуди. Но трябва да замине докато е млад.
На 20 г вече е късно. Вече са били претопени.
Това, което ви трябва, Шевале, е човек
който е способен да съчетае своите лични интереси
с някои неясни обществени идеали.
Ще ми позволите ли да предложа нещо на вашите ръководители?
С удоволствие, принце.
Познавам един човек, който може би ще е идеален за сенатор.
Не, благодаря, не пуша.
Говоря за…
Калоджеро Седара.
Той отговаря на изискванията ви много повече от мен.
Произхожда от много стар род.
Може би не притежава това, което наричате престиж, но има сила.
Не е много образован, но има огромен опит.
Беше изключително полезен по време на кризата през май.
А що се отнася до илюзиите…
не мисля, че има повече, отколкото мен.
Но ако се наложи, ще е достатъчно хитър да ги измисли.
Той е вашият човек.
Да, да… чух да говорят за Седара.
Но ако честни хора като вас, се отдръпват,
хората без скрупули, като Седара, ще излязат напред.
И всичко ще остане същото като преди, през миналите векове.
Чуйте сърцето си, принце, а не гордите истини, които казахте.
Принце… моля ви за сътрудничество.
Вие сте кавалер, Шевале и считам за чест, че ви срещнах.
Прав сте за всичко.
Без онова, че сицилианците искали да се подобрят.
Никога няма да го искат, защото си мислят, че са идеални.
Суетата им е по-силна от мизерията им.
Моля, седнете, искам да ви разкажа нещо.
Няколко дни преди Гарибалди да стъпи в Палермо,
няколко офицера от английската флота
ме помолиха да ги заведа на терасата на къщата ми,
откъде да погледнат планините, обграждащи града.
Изпаднаха в екстаз от гледката,
но ми признаха учудването си от беднотията по улиците.
Аз не се опитах да им обясня както сега на вас,
че едното произтича от другото.
Един от офицерите ме попита:
"Защо изобщо гарибалдианците са идвали до Сицилия?"
Отговорих им: "Дойдоха тук, за да ни научат как да се държим,
но няма да успеят… защото ние сме Богове. "
Засмяха се, но не мисля, че разбраха.
Късно е, Шевале, почти е време за вечеря.
Трябва да отидем да се преоблечем.
Ако желаете, може да заминете утре на зазоряване.
Принце, може да не вярвате, но сегашната ситуация няма да е задълго.
Нашата модерна администрация ще промени всичко.
Не трябва да продължава… но ще продължава вечно.
Човешкото "вечно", разбира се, един-два века.
Чак след това ще стане различно… но по-лошо.
Довиждане, скъпи Шевале.
Довиждане. И благодаря за всичко, принце.
Ние бяхме леопардите, лъвовете.
Ще бъдем заменени от чакалите, от хиените.
Но всички… леопарди, лъвове, чакали и овце
ще продължаваме да вярваме, че сме солта на земята.
Мисля, че не разбрах добре. Какво казахте?
Нищо, нищо. - Съжалявам, какво казахте, не го чух.
Добър вечер. - Добър вечер, Маргарита.
Добър вечер. - Добър вечер.
Добър вечер, скъпа. - Добър вечер.
Радвам се да ви видя! - Май сме подранили!
Но гостите ви още не са дошли.
Скъпа Стела, дъщерите ви изглеждат толкова добре!
Танкреди вече е тук. Очакваме скоро и Палавичино,
сещате се, известен с битката в Аспромонте.
Добър вечер.
Как си? - Благодаря добре, безкрайно благодаря, лельо.
Да… - Беше необходимо да ги поканим.
Разбрах, че това ще е първият бал на Анджелика. - Е, да.
И на фракът на дон Калоджеро?
Предполагам няма да носи онзи, с който беше в Донафугата.
Фракът е красив, но дон Калоджеро не е! - Да вървим.
Добър вечер, Кончета. Добър вечер, Каролина.
Здрасти, Танкреди. - Здрасти, Франческо.
Добър вечер. - Добър вечер.
Добър вечер, баронесо. - Добър вечер, лейтенанте.
О, добър вечер.
О, как сте, красавице? Изглеждате прекрасно! Наистина, благодаря.
Добър вечер! - Добър вечер, Стела!
Мамо, мога ли да танцувам? - Разбира се.
Прекрасна е, като цвете.
Давай, отивай! Толкова са грациозни, нали?
Да ви кажа, не обичам балове толкова много,
но трябваше да дойдем заради момичетата.
Добър вечер, скъпа. - Добър вечер.
Добър вечер. Добър вечер.
Полковник, чест е да ви видя. - Честта е моя.
Маргарита, ела.
Имам честта да ти представя полковник Палавичино.
Полковник, горда и щастлива съм
да посрещна победителят от Аспромонте в моята къща.
Много мило, принцесо. Аз съм този, който е щастлив в този случай.
Скъпи полковник, надявам се, че вие и вашите офицерите
ще прекарате чудесни моменти в нашата къща.
Принцесата на Лампедуза.
Добър вечер. - Приятно ми е.
Графиня Сутера. - За мен е чест.
Много ми е приятно да ви познавам, полковник.
Принцеса Корбера от Салина. - Добър вечер.
Удоволствие е да ви познавам, принцесо.
Извини ме, но ще видя дали Анджелика е дошла.
Разбира се, разбира се, отивай.
Извини ме. - Върви.
Полковник, всичко това вярно ли е?
Добър вечер. - Добър вечер.
Плачех, графиньо. Плачех като дете. - О, колко емоционално!
А той, той какъв беше?
Той беше красив и спокоен като архангел.
Великолепно! Великолепно! Герой! Истински герой!
Не е ли необикновен мъж, скъпа?
Танкреди. - Здравей, Мирела, как си, добре ли?
К'во вика? - Как сте?
Полковникът се опитва да ги убеди,
но на тях повече не им трябва, след като Берсалиери е стрелял.
Радваме се, че са…
Извинете ме, извинете. - Довиждане.
Закъсняваш, чаках те. Добър вечер.
Прекрасна си. Ела да поздравиш принцесата.
Принцесо…
разрешете да ви представя моята годеница Анджелика Седара.
Скъпа, чакай да те погледна.
Да, вярно е. Дори си по-красива от това, което говорят.
Благодаря. - Много красива.
Какво е това? - Кавалерският Кръст на Италианската Корона.
Точно. Тук не минава.
Повече нямам съмнения за вкуса ти. - Благодаря.
Моят тъст, принцесо, кавалерът дон Калоджеро Седара.
Приятно ми е. Приятно ми е.
Красиво място, принцесо. - Харесва ли ви?
Спокойно, момчета, спокойно.
Танкреди, ще ме представиш ли на годеницата си?
Разбира се!
Анджелика, разреши ми да ти представя един мой приятел
Джоакино Ланца. - Голяма чест.
А това е Фулко.
Не знам дали Танкреди няма да протестира, но
бих искал да имам честта да бъда включен
във вашия списък за танци за следващия валс.
Добре, добре, момчета! Няма за къде да бързаме. Имаме много време!
Ще видим… - Ти си толкова самовлюбен!
А, съжалявам, но не е моя вината.
Кавалерите се избират от дамата.
Това е валс, скъпа, искаш ли да танцуваме?
Още не съм поздравила чичо ти. - По-късно ще го направиш. Хайде.
Извинете ни. - Какво да се прави?
Прекрасна си, както винаги. - Благодаря.
Казвам истината.
Скъпи Фабрицио, изглеждате чудесно! - Добре съм Джулио.
Отегчен ли сте, Фабрицио?
Знаете ли за какво си мисля?
Честотата на тези бракове между братовчеди не е добре за расата ни.
Погледнете ги.
Приличат на маймунки, готови да се покатерят на полилеите…
и да виснат оттам на опашки, показвайки бедрата си.
Елеонора Джардинели: лебед в езеро, пълно с жаби!
А, между другото, поздравления за годежа на племенника ви.
Момичето е истинска красавица. Скоро мнозина ще последват примера му.
Какво? Какво казахте? - Казах, че… много е задушно тук.
Да, горещо е.
Не биваше да идвам.
Малко съм уморен.
Но сега, след като съм тук, трябва да остана!
Ще бъде грубо да си тръгна сега. - Прав сте, Фабрицио, прав сте.
Ще се видим.
Добър вечер. - Вечер, скъпа.
Добър вечер. - Фина, знаеш ли, че ще танцувам с Джо!
Така ли?
Принцесо, ще бъда най-щастлив, ако ми позволите…
О, не… - Не казвайте не.
Но полковник, от толкова години не съм танцувала!
Моля… - И при толкова красиви жени!
На моята възраст, не… - Благодаря ви много. Благодаря ви.
Моля.
Красиво, принце. Много красиво. Такива неща са рядкост в наши дни!
Златото е твърде скъпо!
Да, дон Калоджеро, много е красиво. Наистина красиво.
Но нищо не може да се сравни с двете ни деца.
Добър вечер, принце. - Здрасти, чичо!
Добър вечер, Анджелика.
Анджелика искаше да те поздрави. Защо си тук, съвсем сам?
Какво гледаш? Със смъртта ли флиртуваш?
Анджелика.
Ти си много красива.
Странно, не мислите ли, че дон Диего държи тази тъжна картина точно тук.
Но чичо, ако дон Диего влезе в тази библиотека веднъж в годината,
ще е истинско чудо. - Да, прав си.
Чудя се дали смъртта ми няма да наподобява тази.
Сигурен съм, че чаршафите ми няма да са толкова чисти…
Чаршафите на умиращите винаги са мръсни.
Също се надявам Кончета и останалите момичета
ще са по-благоприлично облечени!
Но мисля, че… като цяло ще съм същия.
Но чичо, какви ги говориш? За какво мислиш?
Често мисля за смъртта. Тя не ме плаши изобщо.
Вие сте твърде млади, за да го разберете.
Защото за вас смъртта не съществува.
Тя е нещо, което засяга другите хора.
Трябва да реставрираме гробницата ни при Капуцините.
Танкреди, Танкреди! Мога ли да ползвам кърпичката ти?
Да, ето.
Благодаря.
Принце, казаха ни, че сте тук и дойдохме да си починем,
но също и за да ви помоля за нещо. Надявам се няма да ми откажете.
Кажи, Анджелика.
Бих желала да танцувам с вас следващата мазурка.
Кажете да, не бъдете капризен. Всички знаят, че сте велик танцьор.
Никога не съм получавал по-съблазнително предложение!
Поради което, трябва да откажа. - Моля ви, принце, моля ви.
Благодаря ти, дъще, почувствах се по-млад.
Ще танцувам, но не мазурка. Ще ме накара да се чувствам твърде млад.
Запазете ми първия валс.
Виждаш ли, Танкреди, колко е добър чичо ти?
Не хленчи като теб.
Той не искаше да ви моля. Той ревнува!
С такъв красив и очарователен чичо като теб е нормално да ревнувам!
Но за един път… може!
Да вървим.
Валс! Сякаш съм си го поръчала! - Моля?
Това е валс! Да не си променихте решението?
А, не, не съм. Моля те, прости ми.
Всички са толкова мили с мен. Тук съм много щастлива.
Танкреди е моята любов, а и вие също!
Радвам се, че Танкреди не чува какво говориш!
Не се шегувам.
Знам, че дължа всичко на вас, дори и Танкреди,
Защото ако не се бяхте съгласил…
Тогава Танкреди пак щеше да се ожени за теб.
Дължиш всичко само на себе си.
Не, не е вярно. - Да, вярно е, Анджелика.
Не само Танкреди не може да устои на твоята красота.
Имах чувството, че говореха за вас, че сте добър танцьор, принце.
Съжалявам, ако съм те разочаровал.
Вие сте много повече от добър танцьор. Вие сте прекрасен танцьор.
Наистина прекрасен.
Да, това е баща ми. - Следващият.
Значи мазурката.
Всички ни гледат, принце.
Колко красиво момиче танцува с баща ти.
Да, много е красива.
Скъпи чичо, нямаше ръкопляскания само защото един лъв като теб
вдъхва твърде много уважение, но… заслужаваше овации!
А сега ще се присъедините ли към нас за вечерята?
Не, Анджелика. Помня много добре как, когато бях млад,
никак не обичах, ако се наложеше да вечерям със стария си чичо.
Това не е вярно. - Вие сте влюбени и искате да сте сами.
Но, принце… - А пък и нямам много апетит.
Иди с Танкреди, Анджелика, не ме мисли мен!
Благодаря, чичо. Благодаря.
Принце, все още сте велик танцьор! - Бяхте грандиозен!
Браво, браво. - Много добре, много добре!
Здравейте, Фабрицио, как сте? Добре ли сте?
Хей, Фабрицио, няма ли да хапнете? Изглежда се колебаете.
Твърде богат избор. Дона Маргарита е прекалено добра домакиня.
Но не мисля, че стомахът ми ще се справи с това! Извинете ме.
Каква красота - тези свещници! - Да, от Мадрид са.
Дядото на дон Диего ги получил след посланичеството си в Испания.
Сигурно струват доста земя.
…най-възвишеното чувство в живота ми.
Боже, колко е отегчителен!
Принц Салина, за нас ще е чест, ако се присъедините.
Благодаря.
Радвам се да ви видя, Фабрицио. Как сте?
Благодаря, добре. - А сега лявото крило ще ме разпъне,
защото през август заповядах на момчетата си
да открият огън по Генерала/Гарибалди.
Но кажете ми, принце, какво друго можех да направя,
при писмените заповеди, които имах през август?
Но трябва да призная, че когато в Аспромонте се изправих лице в лице
с онази банда фанатици, някои лекомислени,
други - твърде много копнеещи за бунт…
бях толкова щастлив, че въпросните заповеди
така отговаряха на моите желания.
Но накрая, и това ви го казвам с увереност,
прекрасната ми армия се оказа много полезна на Гарибалди.
Освободих го от онази сбирщина, която се моташе около него,
която го използваше, за да постигне свои цели,
които, може би, бяха същите, като тези на двореца Фарнезе.
Да. Вярно е. - Те всички… всички бяха различни
от онези, които акостираха с него в Марсала 2 години преди това.
Те вярваха, че Италия може да бъде построена
само чрез една серия от революции.
Той, Генералът, знаеше това.
Защото когато коленичих пред него, той ми стисна ръката.
И после ми прошепна… "Благодаря ви, полковник. "
"Благодаря" за какво?" - казах аз. Че съм го осакатил за цял живот?
Не, а защото му изясних, че много от последователите му
не са нищо друго, освен страхливци.
Ако ми позволите, скъпи полковник. Не мислите ли, че с всички тези
коленичения и комплименти, малко преувеличихте?
Не. Определено не.
Трябваше да го видите, този беден, велик човек,
как лежи на земята под един кестен,
понасяйки болка в тялото,
но също и в своя дух! Наистина трогателно.
Когато акостирахме в Сицилия, ни каза:
"Тръгнали сме към неизвестното… "
Беше трудно да сдържиш емоциите си.
И защо да е необходимо да им устояваш?
Аз само целунах ръката на дамите.
А дори тогава, принце, само целунах ръката на спасението на Кралството,
което също е дама, която ние, военните, трябва да уважаваме.
Моля за извинение. Извинете ме, Диего.
Три бала в една седмица са твърде много.
Надявам се всичко да свърши скоро. За какво са толкова щастливи всички?
Ще ми подадеш ли фуркетите/фибите?
Колко съм отегчена!
Защото всички тези покани ни принуждават да стоим в града.
А аз нямам търпение да се върна във вилата в Сан Лоренцо
и да подновим нашия спокоен живот.
Ама какви ги говориш? Искам този бал да не свършва никога.
Толкова е красиво. Кой знае какво ще бъде на бала в Трабия?!
Поръчах зелена рокля. Светлозелена.
А ти?
Толкова съм щастлива. Танкреди е моят любим.
Всички сте толкова мили с мен.
Но искам и ти да си по-щастлива. - И какво да направя?
Не обичам да съм сред много хора.
Дори не обичам да танцувам. Никога не съм била добра танцьорка.
Зависи с кого танцуваш.
Потърси кавалер, който ти харесва. - Не. Не ме интересува.
Имаш ли представа колко младежи биха искали да те ухажват?
Но ти обезкуражаваш всички.
Като бедният Кавриаги. Помниш ли?
Как се отнесе с него, бедничкия!
О, ето те! Най-накрая!
Не можах да те открия! - Оправяхме си грима и косите.
А ти, какво прави? - Слушах полковник Палавичино.
Не е гений, разбира се, но говори много, много разумни неща.
Вярно е, че новото Кралство се нуждае от ред, от закони.
Задушно ми е. Преди всичко трябва да пометем анархистите.
Без повече бунтове и безредици.
Дори това да означава жестокости и болезнени неща…
като стрелбата по онези превъзбудени,
които дезертираха, за да се върнат с Гарибалди.
Мислиш ли, че ще ги разстрелят? - И още как! Утре на зазоряване.
Това е справедливо: те са дезертьори!
Не си себе си като говориш така!
Скъпа моя, грешиш. Винаги съм говорил така.
Неща като тези са неразбираеми за теб.
Кончета, почакай! Слушай!
Пусни ме да си ходя! Пусни ме да си ходя!
Мисля, че разбирам много добре. - Хайде, моля те…
Едно време не говореше така. Стига ми толкова.
Пусни ме!
Толкова е сладка… особено, когато е ядосана.
Браво. Бедната Кончета. Истината е, че все още е влюбена в теб.
А ти? Все още ли си влюбена в мен? - Да.
Превъзходителство.
Да сте виждали принц Салина? - Не, не съм го виждал.
Благодаря.
Кажете, да сте виждали принц Салина? - Не.
Дон Калоджеро! Време е да си тръгвате. Хайде, пригответе се.
Едно кафе! Моля, едно горещо кафе!
Желаете ли захар? - С удоволствие.
Лека нощ, скъпа. - Лека нощ!
Благодаря ви, че дойдохте. Лека нощ, скъпа.
Какво удоволствие беше да сте сред нас!
Лека нощ. Лека нощ.
О, Маргарита!
О, съкровище! Лека нощ, благодаря, благодаря!
Благодаря. - Лека нощ.
Принцесо!
Благодарим за незабравимата вечер. - Много сте галантен!
Тръгвате ли вече? - Да. Връщаме се право в казармите!
Наш дълг е да сме там.
Трябва да работим, тази нощ!
Много добре! Много добре! - Моля!
Почистете малко и угасете свещите. - Да, Превъзходителство.
Кончета, тръгваш ли вече? - Скъпа Маргарита, благодаря.
Безкрайно благодаря за прекрасната вечер. Наистина прекрасна.
Съжалявам, че не изоставяте. - Вече е късно. Пак благодаря.
Благодаря ви много. - Лека нощ, съкровище.
Лека нощ. - Лека нощ, скъпа.
Благодаря. - Приятна почивка.
Лека нощ. - Лека нощ.
Благодаря. - Лека нощ.
И ти ли ще ме напуснеш?
Довиждане, дон Диего. - Благодаря, лека нощ!
Довиждане, дон Диего. - Довиждане.
А, ето те най-сетне! Леля те търси навсякъде.
Анджелика, Кончета и Каролина са готови. - Добре…
Добре, би ли изпълнил една молба, моето момче?
Да. - Вече се сбогувах с всички.
Би ли повикал каретата ти? Аз ще се върна пеш.
Пеша в този час! - Нуждая се от въздух.
Чичо…
Да не би да не ти е добре? - Не, имах само малко главоболие.
Всичко мина добре тази вечер, не мислиш ли?
Прекрасно, чичо, благодаря, благодаря ти много.
Знаеш ли, скоро ще имам добри новини. Току-що говорих с Финцони.
На следващите избори ще… - … бъдеш кандидат.
Как разбра? - Не, но…
Извини ме, чичо. Извинявай.
Довиждане, Танкреди. - Винаги си толкова красива.
Довиждане. - Довиждане.
Радвам се, че те видях.
Поздрави приятелят ми Нико. - Добре.
О, звезда, о, вярна звезда!
Кога ще преминем на една по-непреходна основа?
Далеч от всичко… в твоето царство на вечната сигурност.
Добра войска. Ще свършат добра работа.
Точно това ни е необходимо…
за Сицилия.
Сега… можем да сме спокойни.
Превод от английски субтитри: Nikter