Översättning: Strindberg
Har du någon aning om vad de grälade om?
Talar du engelska?
Ja. Nej tyvärr, min tyska är inte speciellt bra
Har du hört att, när par åldras så tappar de förmågan att höra varandra?
Nej
Jo, tydligen så tappar män förmågan att kunna höra ljud med höga toner-
och kvinnor brister med tiden att höra låga toner
Jag tror att de på nåt sätt, ogiltigförklarar varandra eller något
Det är väl så. Naturens sätt att låta par åldras utan att ha ihjäl varandra.
Vad läser du?
Jaha ja...
Själv då?
Du, jag tänkte gå till restaurang- vagnen snart. Vill du följa med?
Ja.
Okej.
Så hur kommer det sig att du talar så bra engelska?
Jag gick i skola en sommar i Los Angeles.
Blir det bra här? Ja det blir bra.
Sedan så tillbringade jag en tid i London.
Så hur kommer det sig att du talar så bra engelska?
Jag? Jag är amerikan.
-Är du amerikan? -Ja.
-Är du säker? -Ja.
Nej, jag skojar.
Jag visste att du var amerikan.
Självklart så talar du inget annat språk heller, eller hur?
Jaja, jag fattar.
Så jag är amerikanen som helt saknar kulturell bakgrund, eller?
Men jag försökte.
Jag läste franska i fyra år på gymnasiet. Första gången-
-jag var i Paris så stod jag i kö i tunnelbanan.
Jag höll på och övade. "Un billet, s'il vous plaît. Un billet s'il vous plaît"...du vet.
"Un billet"
Jaja. "Un, Un." "Un billet s'il vous plaît, un billet s'il vous plaît", du vet.
Sedan så kommer jag fram och... jag tittar på den här kvinnan-
-och så får jag totalt hjärnsläpp. Så jag börjar säga:
"Öh, kolla här... jag behöver en biljett till... du vet..."
Så vart ska du åka?
Tillbaka till Paris.
Skolan börjar nästa vecka.
Jaha, du går fortfarande i skolan? Var går du?
- Ja, La Sorbonne du vet... - Just det.
Så du har varit i Budapest?
Ja, jag besökte min mormor.
Hur är det med henne?
Hon mår okej.
- Mår hon bra? - Hon mår fint, ja.
Själv då? Vart ska du åka?
Jag ska till Wien.
Wien? Vad finns det där?
Jag har ingen aning. I morgon tar jag flyget därifrån.
Jaha, är du på semester?
Jag vet inte riktigt vad jag är på. Jag reser bara runt lite.
Jag har åkt tåg de senaste två, tre veckorna.
Har du besökt vänner eller bara rest ensam?
Ja. Du vet, jag hade en vän i Madrid, men...
- Madrid? Det är fint. - Ja, jag köpte ett sånt där tågluffarkort
- Har resan varit bra för dig? - Ja visst...jo...
- Det har varit... Det sög. Du vet... - Vadå?
Nej, det har haft sina... Det ska jag tala om. Du vet, att sitta-
-i flera veckor i sträck och titta ut genom fönstret har faktiskt varit bra.
Hur menar du?
Jo, du vet, till exempel så får man idéer man normalt inte skulle få.
- Vad för slags idéer? - Vill du höra en?
- Ja, berätta för mig. - Okej då...
Jag fick här idéen-
-om en tv-show. Några av mina vänner är såna här-
-Kabel-TV producenter. Vet du vad det är... kabel-TV?
Den som kan skapa en show väldigt billigt så att den sänds ut, okej?
Min idé är att det ska sändas dygnet runt, ett helt år, är du med?
Man väljer ut 365 personer från alla städer i hela världen-
-för att göra det här, i realtid, 24-timmars dokumentärer. Fånga livet som det blir levt.
Du vet, det skulle inledas med en kille som vaknar upp på morgonen, tar en lång dusch,
äter lite frukost, brygger lite kaffe. Du vet, läser tidningen...
Vänta nu. Alla de alldagliga och tråkiga sakerna alla måste göra varje dag i sina jävla liv?
-Jag tänkte säga dag till dag livets prosa, men, du uttrycker det så och jag såhär...
- Nej, lyssna, tänk så här... - Vem kommer att vilja titta på det här?
Hur kommer det sig att en hund som sover i solen är så vacker... Den är vacker...
...men en kille som försöker ta ut pengar vid en bankomat, ser ut som en fullständig idiot?
- Som ett Naturprogram fast med människor? - Precis!
Vad tror du?
Jo jag kan...föreställa mig. 24 tråkiga timmar, ledsen, och en sexscen på tre minuter-
- Varpå han somnar direkt, inte sant?
- Jo men...det skulle vara ett lysande avsnitt. - Ja.
Folk skulle prata om det avsnittet.
- Du och dina kompisar skulle ju kunna göra en i Paris, om ni ville menar jag. - Visst.
Men kruxet...det jag inte riktigt får ihop är distributionen, du vet...
Att transportera alla videoband från ort till ort, stad till stad så spelet fortsätter-
-för man måste ju spela in hela tiden för annars så skulle det inte fungera.
- Tack. - Tack.
Vet du vad? Inte serviceinriktad.
En anteckning om Europa.
Mina föräldrar har aldrig riktigt uttalat möjligheten att-
-jag skulle kunna bli förälskad, gift eller med barn.
Även som liten flicka så ville de få mig att tänka på min framtida karriär som...
...en inredningsdesigner eller advokat eller liknande.
Till min far kunde jag säga: "Jag vill bli författare" och han sa: "Journalist".
Jag kunde säga att jag ville ta hand om herrelösa katter, då sa han "veterinär".
Jag kunde säga att jag ville bli skådespelerska, men han hade sagt, "tv-nyhetsuppläsare".
Det var alltid denna ständiga omvandling av mina drömmars-
-mål till dessa praktiska tjäna-pengar satsningar.
Jag hade alltid en ganska bra skitsnack-detektor när jag var liten.
Jag visste alltid om när de ljög för mig.
Under gymnasietiden, ansträngde jag mig för och-
-lyssna på vad alla tyckte jag borde göra av mitt liv...
...för att ungefär precis göra det motsatta.
Ingen sa något elakt om det men det är bara det att-
-jag aldrig kunde bli upphetsad över folks ambitioner för mitt liv.
Men vet du vad, om ens föräldrar aldrig riktigt fullt ut-
-motsäger en om någonting och är i grunden snälla och stödjande...
...så gör det t om det hela svårare att officiellt klaga, även när de har fel.
Det är...just det här...passiva aggresivitetsskiten du vet.
Det är...Jag hatar det.
Jag hatar det verkligen.
Jo men du förstår...trots allt det skitsnacket som det för med sig...
Jag minns barndomen som den här...
...du vet, magiska tiden.
Jag minns...första gången min mor berättade för mig om döden.
Min gammelmormor hade just dött och mina föräldrar hade just-
-besökt dem i Florida. Jag var tre, tre och ett halvt år.
Hursomhelst, jag var i trädgården och lekte-
-och min syster hade just lärt mig att använda vattenslangen-
-på det sättet att man kunde spruta mot solen så det bildades en regnbåge.
Så jag höll på med det...
...och genom diset... så kunde jag se min mormor.
Och hon bara stod där... och log mot mig-
-och jag höll kvar slangen sådär länge-
-och så tittade jag på henne... och till slut så lossade jag munstycket...
...du vet, och så tappade jag slangen...och hon försvann.
Och så gick jag in i huset igen och berättar för mina föräldrar.
De...ber mig sitta och ger mig en lång tillrättavisning-
-om att när folk dör så ser man aldrig de igen och hur jag ens kunnat inbillat mig det.
Men jag visste vad jag hade sett och var glad över att ha sett det.
Jag har aldrig sett något liknande sedan dess.
Men...jag vet inte.
På nåt sätt lät det mig veta hur tvetydigt allting är.
Även döden.
Du har verkligen tur som kan ha den här inställningen till döden.
Jag tror jag är rädd för döden 24 timmar om dygnet, jag svär.
Det är just därför jag sitter på ett tåg just nu. Jag kunde ha flugit till Paris men jag är för rädd.
Jag kan inte ro för det. Jag kan inte hjälpa det.
Jag vet att statistiken säger bla-bla-bla, mer säkert eller nåt.
När jag sitter i ett plan så kan jag se det. Jag kan se-
-explosionen. Jag kan se mig själv fallandes genom molnen.
Och jag är så rädd för de där få sekunderna av medvetande innan man ska dö.
Du vet, när man vet helt säkert att man ska dö.
Jag kan inte sluta att tänka så.
- Det är jobbigt. - Ja det tror jag säkert
Verkligen jättejobbigt.
- Jag tror detta är Wien - Ja
- Du ska gå av här va? - Ja, vad synd.
Jag önskar att vi träffats tidigare. Jag gillade verkligen att prata med dig.
Ja, jag också.
Det var verkligen trevligt att träffa dig.
Jo, jag fick en galen ide, och om jag inte frågar så kommer-
-det alltid att förfölja mig. - Vad?
Jo, jag vill fortsätta att prata med dig. Jag har ingen aning om hur din tillvaro ser ut, men...
Jag känner att vi fick något slags...förbindelse, eller?
Ja, jag också.
Jo, okej...
- Jättebra! Jo, du borde gå av tåget här i Wien med mig och spana in huvudstaden. - Vad för nåt?
Kom igen, det kommer att bli kul. Häng på.
Vad skulle vi göra?
Jag vet inte. Allt jag vet är att jag måste hinna med ett Austrian Airlines flyg, imorgon bitti kl 09.30.
Och jag har redigt inte tillräckligt med pengar till hotell så jag tänkte bara glida runt-
-och det skulle bli mycket roligare om du följde med mig.
Och om det visar sig att jag är typ sinnessjuk du vet, så tar du bara nästa tåg.
Okej, okej, tänk såhär istället:
Hoppa fram 10-20 år i tiden, okej? Och du är gift.
Det är bara det att ditt äktenskap inte har samma glöd som den brukade ha du vet.
Du börjar skylla på din man.
Du börjar tänka på alla de killar du har träffat i ditt liv-
-och vad som kanske skulle ha hänt, om du hade fortsatt med en av dem, är du med?
Jo, jag är en de där killarna. Det är jag.
Så tänk dig det här som en tidsresa från då till nu...
...för att ta reda på vad du går miste om. Se att, det som detta verkligen innebär-
-är en stor tjänst för både dig och din framtida make-
-för att upptäcka att du inte gått miste om något. Jag är en lika stor nolla som han-
-totalt omotiverad, helt uttråkig och... att du gjorde ett bra val och verkligen är lycklig.
Jag ska ta min väska.
- Vi borde hitta ett förvaringsskåp för alla sakerna. - Okej
Vad heter du?
Mitt namn?
Jag heter Jesse. Eller James egentligen, men alla kallar mig för Jesse.
Du menar Jesse James va?
- Nej. nej, bara Jesse. - Jag heter Celine.
Fin bro.
Ja.
- Det här känns lite underligt. - Ja, jag känner mig lite pinsam liksom.
Men det är lugnt ju eller? Det är lugnt.
Ja det här är schysst, det är fint. Vi går till några ställen. Titta i din bok.
Ja, vi är i Wien. Vi går till några ställen. Vi frågar de här grabbarna.
Ursäkta, ursäkta mig.
Spreken-ze English?
Ja visst.
Kunde du inte talat tyska för omväxlingens skull?
-Va? -Nej, det var ett skämt.
Okej hör här. Vi kom precis till Wien idag och vi letar efter något kul att göra.
Som museer, utställningar och sånt...
Men museer är inte lika kul längre i dessa dagar...
Men de ska precis stänga nu.
Hur länge ska ni stanna?
Bara över natten.
Vi är på smekmånad.
Ja, hon blev gravid och vi blev tvungna att gifta oss...
Du vet att jag inte tror dig. Du är en dålig lögnare.
Detta är en pjäs vi är med i och skulle vilja bjuda er till.
Är ni skådespelare?
Nej inte professionella skådespelare... Amatörskådespelare. På skoj.
Det är en pjäs om en ko och en indian som letar efter den.
- Det finns också politiker i den, Mexikaner... - Ryssar, Kommunister.
Så ni har en riktig ko på scen.
Nej inte en riktig ko. Det är en skådespelare i en kodräkt.
- Han är kon. - Ja, jag är kon och kon är lite skum.
Hon beter sig lite konstigt, som en hund.
Om någon kastar en pinne så hämtar hon den tillbaka. Och hon kan röka med klövarna och allt.
Som ni ser så är det där adressen. Det ligger i det andra distriktet.
Nära Pratern. Känner ni till Pratern?
- Jaha, det stora pariserhjulet? - Vid pariserhjulet ja.
- Vi borde gå dit. - Ja. Hjulet. Alla känner till pariserhjulet.
Ni kanske kan gå till Pratern innan pjäsen. Den börjar 21.30.
21.30?
- Det är 9.30. - 9.30? okej, bra...skitbra.
Vad heter den här pjäsen?
Översatt så blir det: "Ge mig hornen...
"...tillhörande Wilmingtons ko."
Ja, jag är Wilmingtons ko.
- Okej. - Fint.
- Kommer ni att vara där? - Vi ska försöka.
- Jag är kon. - Du är kon. - Hejdå!
Okej, jag har en idé. Är du beredd?
okej.
Tillsammans så nu ska vi fråga varandra en del... raka frågor. Okej?
Vi frågar varandra frågor alltså.
- Och man måste svara helt ärligt. - Självklart.
Okej. Bra, första frågan.
- Du? - Beskriv...Ja, jag ska fråga dig.
Beskriv dina första erotiska känslor för någon.
Mina första erotiska känslor, herregud!
Ok jag vet. Jag vet... Jean-Marc Floris.
Jean-Marc Floris?
Jag minns att vi var på ett sommarläger tillsammans och han var en simmare.
Ja, han hade färgat, klorerat hår och gröna ögon.
För att förbättra sina chanser så kunde han raka benen och armarna.
- Det där är äckligt. - Nej. Han var som en underbar delfin-
-och min kompis Emma var väldigt kär i honom.
Så en dag genade jag över fältet på väg tillbaka till mitt rum-
-och han dök upp gåendes bredvid mig.
Och jag sa det till han att,-
-"Du borde dejta Emma...
”...hon är väldigt kär i dig."
Och han vände sig om till mig och sa:
"Det var ju synd för jag är väldigt kär i dig."
Ja det skrämde verkligen skiten ur mig för jag tyckte att han var så fin.
Sedan så bjöd han, officiellt, ut mig på en date och...
Jag låtsades att jag inte tyckte om honom.
Jag var så rädd för vad jag kanske skulle gjort...
Ja. Jag gick och såg han simma ett fåtal gånger på simningsmästerskapen.
Han var så sexig. Verkligen jättesexig.
Vi skrev typ såna här, kärleksförklaringar till varandra i slutet av sommaren och-
-lovade att vi alltid skulle fortsätta skriva till varandra och träffas igen väldigt snart och...
Träffades ni?
Självklart inte.
Då är det här det rätta tillfället att berätta för dig att jag råkar vara en fantastisk simmare.
-Verkligen? -Ja.
-Jag ska göra en anteckning. -okej...
- Det är min tur nu, eller? - Ja. Ja, det är din tur.
Har du någonsin varit kär?
- Ja. Nästa fråga. Vad var den första... - Vänta, Lugn.
- Så, jag kan svara med ett ord? - Visst...
Nej, nej. Efter att jag gick in på så privata detaljer som mina första erotiska känslor...
Ja, jag vet men, erotiska känslor... Det är två väldigt skilda frågor.
Jag skulle kunna svarat på den där erotiska känslor grejen, inga problem, men kärlek...
Men tänk om jag hade frågat dig om kärlek?
Jag skulle ha ljugit...men jag skulle åtminstone hittat på en jättebra handling.
För, kärlek är en komplex fråga. Den är... Ja. Jag har-
-förr sagt till någon att jag älskar dem och har menat det.
Men var det precis fullt ut en osjälvisk kärleksyttring? Var det en vacker grej? Inte riktigt.
Du vet, för att kärlek typ...Jag vet inte. Är du med?
Ja, jag vet vad du menar.
Men vad gäller de erotiska känslorna, så startade det med-
-en besatt relation till "Miss juli 1978." Känner du till Playboy tidningen?
Ja, jag har hört talas om det.
-Jaså? Känner du till Crystal? -Nej...
Du känner inte till Crystal? Jag kände Crystal.
Är det...min tur nu? Okej.
Säg mig något som verkligen gör dig förbannad.
Som verkligen gör dig galen.
-Som gör mig förbannad. Herregud, allt gör mig förbannad. -Okej, ta upp ett par saker.
Jo, jag hatar att bli tillsagd av en främmande man på gatan-
-att typ le bara för att få de att må bättre i sina egna tråkiga liv.
Vad finns det mer...?
Jag hatar...hatar det att 300 km härifrån-
-så pågår där ett krig och folk dör...
...och ingen vet vad de ska göra åt saken eller så skiter de i det...jag vet inte.
Jag hatar att media försöker styra våra åsikter.
-Media? -Ja, media.
Du vet, det är väldigt diskret men det är en ny typ av fascism.
Jag hatar det att när jag är i främmande länder, speciellt USA, för de är värst.
Varje gång jag är klädd i svart, tappar humöret eller säger något, så säger-
-de alltid: "Åh, det är så franskt. Det är så gulligt."
Jag hatar det. Jag kan verkligen inte stå ut med det.
Var det allt?
Det finns en hel del saker egentligen.
- Så nu är det min tur. - Okej.
Du ska svara.
Ja. Jag ska svara.
Vad är för dig ett problem?
Förmodligen du.
Va?
Nej men okej. Jag hade en tanke häromdagen som var liksom ett... Det räknas som ett problem.
Vadå för något?
Jo, det var en tanke jag fick på tåget... okej, jo. Tror du på reinkarnation?
Ja, det är intressant.
De flesta, en hel del människor pratar ju om sina förra liv och sådant där...
...och även om de inte tror på det på något särskilt sätt-
-så har ju människor någon slags före- ställning om den eviga själen, eller hur?
Okej, bra. Detta är då min tanke: För 50 000 år sedan-
-fanns det inte ens en miljon människor på planeten.
För 10 000 år sedan så fanns det typ 2 miljoner människor på planeten.
Nu finns det runt 5 - 6 miljarder människor på planeten, eller hur?
Så om vi då alla har våra egna, typ individuella, unika själar...Varifrån kommer då alla de ifrån?
Är moderna själar endast en bråkdel av de ursprungliga själarna?
Om så är fallet, innebär detta en delning på 5000/1 utav varje själ, bara under de senaste 50 000 åren-
-vilket är som en blinkning utav jordens ålder.
På sin höjd så är vi alltså dessa små bråkdelar av människor som går omkring...
Är det därför vi alla är så utspridda?
Liksom, är det därför vi alla är så anpassade?
- Vänta lite, jag vet inte riktigt...jag kan inte... - Ja lugn, jag vet. Det är en spridd tanke...
-...vilket gör att den går ihop. - Ja...Jag håller med dig.
Vi går av den här förbannade spårvagnen.
Det här stället är rätt så noggrant.
Ja, det finns t om ett provlyssningsbås där borta.
Har du någonsin hört talas om den här sångerskan?
Jag tror hon är amerikan. En av mina vänner talade om henne.
Vill du och gå och kolla om prov- lyssningsbåset fortfarande är igång?
Ja, okej.
"Det finns en vind som blåser in norrifrån"-
-"och säger att kärleken har satt sin riktning"
"Kom hit"
"Nej, jag är inte omöjlig att röra"
"Jag har aldrig velat ha dig såhär mycket som nu"
"Kom hit"
"Har jag aldrig legat vid din sida?"
"Låt oss slänga bort den här stoltheten"
"Kom hit"
"Men, jag har inte bråttom."
"Du behöver inte fly denna gång."
Kolla, en kanin!
Ja. Hej där kanin.
Han är så söt.
Jag var på besök här när jag var tonåring.
Den gav mig ett större intryck då än alla de museer vi gick på.
Jaså? Det är litet.
Jag vet. Då fanns det en liten gammal gubbe som pratade med oss. Han var vaktmästaren.
Han förklarade att de flesta som är begravda här, är de som sköljdes upp på Donaus strand.
Hur gamla är dessa?
Omkring i början av sekelskiftet ungefär.
Den kallas för "De namnlösas kyrkogård" för de visste oftast inte vilka dessa-
-människor var. Kanske ett förnamn men det var också allt.
Varför sköljdes dessa kroppar upp?
Jag tror att några var olyckshändelser på båtar och sådana där händelser.
Men de flesta var självmord när de hoppade i floden.
Jag gillade alltid den tanken om alla dessa okända människor, försvunna i världen.
Som liten flicka så trodde jag att om ingen i ens familj eller ens vänner visste att man var död-
-så var det inte detsamma som att verkligen vara död.
Folk kan hitta på det bästa och det värsta för en.
Här är hon, ja. Denna är den jag minns allra mest.
Hon var bara 13 år när hon dog.
Det betydde något för mig. Jag var i den åldern när jag såg denna, första gången.
Nu är jag tio år äldre och hon är väl fortfarande 13 år.
Det där är lustigt.
Det där är Donau, där borta.
- Det är floden va? - Ja.
Detta är...underbart.
Ja, det är väldigt vackert.
- Vi har...vi har en solnedgång här. - Ja.
Vi har pariserhjulet.
Det verkar som om... det här skulle vara en...
- Vad? - Ja, du vet...
Försöker du säga att du vill kyssa mig?
- Men vet du vad? - Nej, vadå?
Jag tror inte det spelar någon roll i vilken generation man fötts till.
Mina föräldrar t ex. De var dessa arga, unga "68-rörelsens rebeller" som revolterade mot allt.
Mot regeringen, deras konservativa katolska bakgrund...
Jag föddes inte långt därefter och min far gick vidare och blev denna-
-framgångsrika arkitekt och de började resa runt i världen...
...där han byggde broar, torn och sånt. Så, jag kan verkligen inte klaga över något.
De älskar mig över allting annat och jag har-
-uppfostrats med all den frihet som de själva hade kämpat för.
Men för mig är det nu, en annan typ av kamp.
Vi måste fortfarande ta itu med samma gamla skit men vi kan inte riktigt-
-veta vem eller vad fienden är för något.
Jag vet egentligen inte om där finns en fiende.
Liksom, allas föräldrar förstör dem.
Typ, de rika barnens föräldrar gav dem för mycket och de fattigas gav de inte tillräckligt.
För mycket uppmärksamhet, för lite uppmärksamhet.
Antingen så lämnade de dem eller så var de kvar och lärde dem fel saker...
Mina föräldrar var bara de här två personerna som inte gillade varandra särskilt mycket.
Som bestämde sig för att gifta sig och skaffa ett barn-
-och som gjorde sitt bästa för att vara snälla mot mig.
- Skiljde sig dina föräldrar? - Ja, äntligen till slut.
De borde ha gjort det långt tidigare men höll ihop ett tag för min systers och min välbefinnande.
Tack så hemskt mycket.
Jag minns min mor en gång. Hon sa till mig, rätt framför min far när de hade ett stort gräl-
-att han egentligen inte velat ha mig.
Att han hade blivit riktigt förbannad när han hade fått reda på att hon var gravid.
Typ, att jag var ett stort misstag.
och det tror jag verkligen formade mitt sätt att tänka.
Jag såg alltid världen som den plats där det inte var menat för mig att finnas till.
- Det är ju sorgligt. - Nej, men...
Med tiden så förde jag in stolthet i det.
Typ att, mitt liv var det jag gjorde det till...
- Eller att jag krossade "det stora partiet" - Så kan man också se det.
Mina föräldrar är fortfarande gifta och jag tror väl att de är väldigt lyckliga.
Men jag tror bara att det är en väldig nyttig process att göra uppror mot allt det gamla.
För jag har undrat på senare tid: Känner du någon som lever i ett lyckligt förhållande?
Jo, visst. Jag känner lyckliga par.
Men jag tror att de ljuger för varandra.
Människor kan leva sina liv som i en lögn.
Min mormor t ex. Jag trodde alltid att hon hade ett väldigt enkelt och okomplicerat kärleksliv.
Men hon bara erkände för mig att hon hade tillbringat hela livet med att drömma-
-om en annan man som hon var förälskad i. Hon bara accepterade sitt öde.
Det är så tragiskt.
Men samtidigt så älskar jag det faktum att, hon hade alla dessa-
-känslor jag aldrig trodde hon skulle ha haft.
Men jag garanterar dig, att det var bättre på det viset.
Hade hon lärt känna honom, så är jag säker på att han med tiden hade gjort henne besviken.
Hur kan du veta det? Du känner inte dem.
Ja, jag vet. Men typ, folk har såna här romantiska mallar de fäster på allting. Det är inte-
-baserat på någon verklig grund alls.
- Romantiska mallar? - Ja.
Herr romantiker, där uppe i pariserhjulet. "Kyss mig, solnedgången, så vackert."
Jaja, jaja okej. Berätta om din mormor. Vad var det nu du sa om henne?
Du, kolla in de där grabbarna.
"Hej Hans. Jag har en sak jag måste berätta."
"Jag har inga kalsonger under den här saken."
"Är det sant?" "Skrämmer det dig?"
- Kan jag berätta en hemlis` för dig? - Ja.
- Kom hit. - Vad?
- Se på den där spågumman där borta. Hon ser intressant ut va? - Ja
- Vadå? Vad?
- Jag tog precis ögonkontakt. - Hon kommer inte hit.
- Jo, det gör hon - Fan! Nej, nej.
- Herregud. Vill du bli spådd?
- Inte? Är du säker? - Jag är säker.
Français, English?
Vill ni bli spådda?
Visst. Vad kostar det?
50 Shilling för dig.
Okej.
Jaha, så du har varit på en resa och du är en främling här.
Du, ett äventyr, du söker.
Ett äventyr i ditt sinne.
Du är intresserad av kvinnors kraft.
I kvinnans djup, styrka och kreativitet.
Du håller på och blir denna kvinna.
Du behöver dra dig ur livets förargligheter.
Endast om du finner frid inom dig själv...
...så kommer du att finna äkta band till andra.
Är det där en främling för dig?
Han är väl det.
Du kommer att klara dig väl. Han lär sig.
Okej. Pengar.
Ni är båda stjärnor, glöm inte det.
Och stjärnorna exploderade för flera miljarder år sedan-
-för att sedan forma allt som är denna värld.
Allt som vi känner till-
-är stjärnstoft. Så glöm ej, du är stjärnstoft.
Det var ju...väldigt snällt och så, liksom, "Vi är alla stjärnstoft"-
-och att du blir denna fantastiska kvinna...
Men jag hoppas du inte tar det mer på allvar än alla horoskopen i sampublicerade dagstidningar.
Du, vad pratar du om?
Hon visste att jag var på semester, att vi inte kände-
-varandra och att jag skulle bli denna fantastiska kvinna.
Men vad handlade det där "Jag lär mig" struntpratet om?
Det var lite väl nedlåtande.
För, hon spådde ju inte ens mig.
För om opportunister som henne någonsin skulle varit tvungna att säga sanningen, så skulle det-
-slå omkull dem ifrån den marknaden. Så, bara för en gångs skull...
...så skulle jag vilja se någon liten dam-
-spara ihop sina pengar för att gå till en spågumma...
Imorgon och alla dina återstående dagar framöver-
-kommer att bli exakt som idag.
En enformig massa av timmar och du kommer inte att ha-
-nya passioner, inga fler nya tankar och ej göra nya resor...
...och när du dör så kommer du att vara helt bortglömd.
50 shillings, tack.
Det skulle jag vilja se.
Men det är väldigt lustigt hur hon nästan inte lade märke till dig. Lite skumt. Jag undrar varför.
Hon var...riktigt klok och intensiv, eller hur?
Jag älskade verkligen det hon sa.
Det är klart du gör. Du betalar dina pengar och får höra något som får dig att bli nöjd med dig själv.
Men det kanske finns ett slumkvarter i Wien. Vi kan gå dit och köpa en massa crack.
Va? Vill du det? Vill du?
Du är så...
Stjärnstoft. Stjärnstoft.
Löjligt!
Kolla, där är en utställning.
Ja, men jag tror att vi missar den. Börjar inte förrän nästa vecka.
Det är väl så.
Jag såg faktiskt denna för flera år sedan på ett museum.
Jag stirrade och stirrade på den. Jag gjorde nog det i 45 minuter.
Jag älskar den. "La voie Ferée."
Jag älskar just hur personerna verkar upplösas med bakgrunden.
Titta på den här.
Det är som om omgivningarna-
-är starkare än personerna.
Hans mänskliga gestalter är alltid så förbigående. Det är lustigt.
"Transitory?"
Transitory.
- Tror du att det är öppet? - Jag vet inte. Vi provar.
Jag var i en gammal kyrka som den här, för några dagar sedan, med min morförälder i Budapest.
Även att jag förnekar det mesta inom religiösa ting-
-så kan jag inte hjälpa att känna för alla de människor-
-som kommer hit vilsna eller med smärta och skuldkänslor för att finna något sorts svar.
Det fascinerar mig hur en plats kan förena så mycket smärta och lycka i så många generationer.
Står du och din mormor nära varandra?
Ja.
Jag tror det beror på att jag alltid...
Att jag alltid har denna märkliga känsla av att jag är en-
-mycket gammal kvinna som ligger ner och är nära att dö.
Att mitt liv-
-bara är hennes minnen, eller något.
Det där är jättehäftigt.
Jag tror jämt att jag fortfarande är den där 13 årige pojken som-
-inte riktigt vet hur han ska bli vuxen. Låtsas att...
...leva mitt liv och göra anteckningar för den dagen jag måste göra det på riktigt.
Typ, som om jag är med i ett genrep av en högstadiepjäs.
Det är lustigt.
Alltså, däruppe i pariserhjulet, så var det-
-som om den här väldigt gamla kvinnan kysste den här väldigt unga pojken då, eller hur?
Vet du någonting om "The Quakers"? Quaker religionen?
Nej, inte mycket.
Jo, en gång så jag gick på en sådan här, Quaker bröllop. Det var fantastiskt.
Det de gör är att, bröllopsparet kommer in och går på knä inför hela sällskapet.
De stirrar bara på varandra.
Ingen säger något såvida de inte känner att gud har manat dem till att tala eller säga något.
Sedan efter ca en timmes-
-stirrande på varandra, så är de gifta.
Vackert. Jag gillade det.
Det här är en hemsk historia.
Vad?
Det är inte det rätta stället att berätta det på, men...
Jag körde omkring med min polare.
Han är en riktig ateist. Sedan så stannade vi bredvid den här hemlöse killen.
Min polare drar upp en 100 dollars sedel och lutar ut ifrån fönstret-
-och säger: "Tror du på gud?"
Killen tittar på min kompis och på pengarna.
Sedan så säger han:
"Ja, det gör jag." Min kompis svarar: "Fel svar." och sedan så körde vi därifrån.
Det är väl elakt?
Hade du varit framme i Paris nu, om du inte hade gått av tåget med mig?
Nej inte än. Vad skulle du ha gjort?
Glidit runt på flygplatsen, läst gamla tidningar gråtit med lite kaffe för att du inte följde med mig.
Jag tror faktiskt att jag skulle ha gått av tåget i Salzburg med en annan.
Jaså du? Okej, så jag är bara den här dumme amerikanen-
-som tillfälligt pryder din mixade röstvärvning.
Jag har det väldigt trevligt.
Har du?
Ja.
Jag med.
Jag är så glad för att ingen vet att jag är här och jag känner ingen-
-som känner dig, som skulle ha kunnat berättat för mig om allt skit du har gjort.
Jaså.
- Jag ska berätta ett och annat. - Ja, det tror jag säkert.
Man hör så mycket skit om folk. Jag känner mig alltid som en general varje gång jag dejtar en kille.
Kartlägger min strategi och manövreringar. Känner till hans svaga punkter.
Vad som skulle såra honom, förföra honom.
Det är hemskt.
Om vi alltid hade varit tillsammans med varandra, vad tror du-
-hade det första hos mig som skulle ha gjort dig galen?
- Nej. Det där tänker jag inte svara på. - Varför då?
En gång i tiden dejtade jag en tjej som alltid brukade-
-fråga mig den frågan. "Vad är det hos mig som gör dig sur?"...
Till slut så sa jag det att: Ja, jag tycker bara att du inte kan ta kritik så bra.
Hon blev helt rasande och gjorde slut med mig. Det är en sann historia.
Hon ville bara ha en ursäkt för att tala om vad var fel på mig.
Är det det du vill?
Va?
Är det något hos mig som stör dig?
Det är lugnt. Berätta. Vad stör du dig på hos mig?
Ingenting. Ingenting alls.
Men om det tvunget skulle vara något, vad skulle det då vara?
Om det nu tvunget skulle vara något. Om jag måste komma på något...
Jag gillade inte den där reaktionen speciellt mycket-
-förut hos spågumman. Du var som den här stöddige typen.
Ja.
Var jag en stöddig typ?
Du var som en liten pojke som gnäller då han inte får all uppmärksamhet riktad mot sig.
Jaja, men lyssna. Den där kvinnan rånar ju dig totalt.
Lilla pojken som går förbi glasskiosken och gråter när mamma inte köper en milkshake till han.
Jag bryr mig inte om vad den kvinnan har att säga om någonting.
Hallå?
Vad?
Jaha. Jag förstår lite men inte han. Jag är ledsen.
Okej. Kan jag fråga om en sak?
Ja.
Jag vill göra en överenskommelse med er.
Alltså, istället för att bara fråga er om pengar så ska jag be om ett ord.
På så vis att, ni säger ett ord och sedan så skriver jag en dikt-
-innehållande det ordet.
Om ni sedan gillar den, om ni gillar min dikt och ni känner att den tillför era liv något på något sätt-
-då kan ni betala så mycket som ni känner för.
Jag skriver såklart på engelska.
Okej.
Okej bra.
Nå? Välj ett ord.
Ett ord...milkshake.
Milkshake? Ja, bra. Tänkte säga stöddig typ men visst, milkshake.
Milkshake? Okej. Milkshake.
Ja, just det.
Bra.
Vad säger man? Jag gillar den här Wienska motsvarigheten av tiggare.
Jag gillade det där han sade om att tillföra era liv något, tycker du inte?
Jaha, hade vi vårt första gräl dessförinnan?
Nej...
Jo jag tror det. Jag tror vi hade det.
Men även om vi hade det lite, typ, varför tycker alla att konflikter är så farliga?
Det finns mycket gott som föds ur konflikter.
Jo, det är väl så.
Jag tänker alltid att om jag bara kunde acceptera det faktum att mitt liv var menat att bli svårt.
Att det är förväntat, då skulle jag inte bli så förbannad över det.
och jag skulle bara bli glad när något trevligt händer.
Kanske är det därför jag fortfarande går i skolan. Det är lättare att ha något att kämpa emot.
Ja, vi har alla fått en sådan tävlingsinriktelse sått i oss.
Jag kan hålla på med att sysselsätta mig med något helt meningslöst, typ-
-när jag spelar dart eller spelar biljard och då helt plötsligt så känner jag det betvingande att-
-"Jag måste vinna"
Var det därför du försökte få mig att gå av tåget? Tävlingsinstinkt?
Vad menar du?
Okej. Se på dikten.
Okej.
Kan du läsa upp det för oss?
Javisst, okej.
Dagdrömmar inbillning.
Ögonfransar så långa
Gullet, du med ditt vackra ansikte
Se på de där stora ögonen
Förstå vad du betyder för mig
Söta kakor och milkshakes
Jag är en inbillad ängel
Jag är en fantasi uppvisning
Jag vill att du ska veta vad jag tänker
Vill ej att du ska gissa längre
Du har ingen aning om varifrån jag kom ifrån
Vi har ingen aning om vart vi ska
Inkastade i livet
Likt alla grenar i floden
Som flyter nerför strömmen
Fångade i omloppet
ska jag bära dig och du bära mig.
Det är så det kan bli
Känner du mig inte?
Känner du mig inte vid det här laget?
Jättebra. Tack.
Tack du.
- Här får du. - Tackar
Tack.
Ja, lycka till då.
Hejdå.
- Det där var underbart, eller hur? - Jaja
Vadå?
Han skrev ju förmodligen inte detta nyss. Alltså, han skrev-
-den men stoppar nog bara in ord...skitsamma. "Milkshake"...
Vad menar du?
Ingenting. Jag gillade den starkt. Den var jättebra.
Vet du vad som gör mig galen?
Vad?
Alla de där människorna som pratar om hur bra tekniken är och hur det sparar all detta tid.
Jo.
Man hör aldrig någon säga: "Den tid jag sparade genom att använda min ordbehandlare-
ska jag tillbringa i ett meditationskloster för att ta det lugnt." Sånt hör man aldrig ju.
Tiden är ändå bara så svårfattlig.
Tittade du på den där tjejen?
Va?
Det var inget.
Vill du gå in här?
Va?
Vill du gå in här?
Ja, det är en klubb va?
Ja.
- Vill du? - Ja.
Hallå.
50 shillings.
Var för sig.
Jag har en hundring. Jag fixar det.
Jag bjuder på en öl. Tack.
Ska du bjuda mig på en öl?
Ja.
Tror du "Ole Milwaukee" är lite för dyrt här?
Fan!
Jo, vi har inte talat om detta än men...träffar du någon?
Har du en pojkvän som väntar på dig hemma i Paris eller liknande?
Nej, inte för tillfället.
Inte för tillfället men du hade!
Vi gjorde slut för sex månader sedan.
Sex månader sedan...
Ja.
Jag är ledsen. Alltså inte ledsen så men...berätta om det.
Nej, nej inte en chans. Jag kan inte. Det är verkligen uttråkigt.
Kom igen. Berätta för mig.
Okej. Jag blev riktigt besviken.
Jag trodde att denna gång skulle hålla ett bra tag. Han var-
väldigt taskig, ful, dålig i sängen, alkoholist...
- Du vet... - En riktig pristagare.
Liksom, jag gjorde han en tjänst men-
-han lämnade mig med att säga att jag älskade han för mycket och...
Att jag blockerade hans konstnärliga uttryck eller nåt sånt skit...
Hursomhelst så fick jag en trauma och blev-
helt besatt av honom.
Så jag gick och träffade en psykolog och det visade sig att jag hade skrivit en-
-liten dum historia om en kvinna som försöker mörda sin pojkvän och...
...hur hon skulle göra det med alla invecklade detaljer om-
-hur det skulle ske utan att bli upptäckt och...
Skulle hon mörda sin pojkvän?
Ja.
Ja det skulle hon. Det är ju inget jag skulle göra utan det var bara en skrift.
Jaja, jag fattar.
Men så...Den här dumma psykologen trodde på allt jag berättade och det var vårt första samtal.
Hon sa att hon var tvungen att ringa polisen.
Var hon tvungen att ringa polisen?
Ja det var hon.
Hon var helt övertygad om att jag verkligen skulle kunna göra det.
Även att jag hade förklarat att det bara var en skrift.
Hon tittade mig djupt i ögonen och sa: "Det sätt du sa-
-det på, jag vet att du kommer att göra det. Det sätt..."
Hon var helt störd. Det blev mitt första och sista samtal.
Jaja men, vad hände sedan?
Jag kom, helt och hållet, över honom.
Men nu är jag besatt av tanken att han kommer att dö i en olycka, 1000 km bort.
Då kommer jag att bli den anklagade.
Varför blir man besatt av människor man-
-inte riktigt gillar så mycket, du vet?
Jag vet inte.
Själv då?
Vadå?
Är du ihop med någon?
Visst är det lustigt hur vi har lyckats undvika det här ämnet såhär länge, eller hur?
Ja, men nu måste du berätta.
Jag ser på kärlek som denna flykt för två människor som inte vet hur de ska vara ensamma.
Eller det är rätt lustigt för folk talar ofta om att kärleken är denna helt osjälviska-
-givande grejen men om du tänker efter så finns det inget mer själviskt.
Ja, jag vet. Så...
Gjorde hon nyligen slut med dig?
Va?
Du låter som om du nyligen blivit sårad eller nåt.
Nej...gör jag?
Ja.
Okej...
Stor bekännelse, vet du.
Jag borde berättat detta tidigare eller nåt, men...
Ja...jag åkte inte till Europa bara för att-
-glida runt, läsa Hemingway i Paris och sånt skit...
Jag sparade mina pengar hela våren för att... flyga till Madrid och-
-tillbringa sommaren med min flickvän som har gått på en sån...
Din flickvän?
Min före detta flickvän som har gått på en sån här enfaldig konsthistoria kurs i förra året.
Så jag kom dit och vi återförenades till slut. Vi gick ut för och äta, på vår första kväll,-
-just det, med sex av hennes vänner.
Pedro, Antonio, Gonzalo, Maria, Suzie hemifrån, du vet.
Hon lyckades med att undvika mig de två första dagarna som vi var där och jag blev fast där ett tag.
Bara för att ordentligt smälta det faktum att hon önskade att jag aldrig hade åkt dit.
Så jag köpte den billigaste flygbiljetten från Europa. Denna åker ifrån Wien imorgon.
Men den skulle inte åka först om ett par veckor så jag köpte det här tågluffarkortet.
Vet du vad det värsta är med någon som gör slut med en?
Det är när man kommer på hur lite man tänkte på de personer man gjorde slut med-
-och inser att de tänker på dig lika lite.
Man vill gärna tro att båda känner all den här smärtan-
-men egentligen så tänker de bara: Skönt att du är borta...
Jag vet.
Du borde se på klara färger.
Va?
Det var vad psykologen sade till mig. Jag betalade henne 900 Francs i timmen-
-för att få höra att jag var en mordisk galning.
Och att jag kunde få bort min besatthet om jag koncentrerade mig på klara färger.
Jaha, hjälpte det då?
Det hjälpte inte ditt flipperspel eller hur?
Nej. Ja, jag har ju inte mördat någon på sistone.
Inte på sistone? Det är ju bra. Då är du botad.
Det finns vissa såna här ap raser. Allt de gör är att de jämt har sex. Typ hela tiden.
De visar sig vara de minst våldsamma, de fredligaste och lyckligaste. Så...
...att vänsterprassla kanske inte är så dumt.
Snackar du om apor?
Ja. Jag snackar om apor.
Jag trodde väl det.
Hurså?
Jag har aldrig hört denna variant men den påminner mig om den här perfekta-
-manliga argumentet för att ge de rätten att kunna vänsterprassla.
Nej, nej. Aphonor vänsterprasslar också. Alla vänsterprasslar.
Ja, det var ju gulligt. Jag har denna paranoida tanken att-
-feminismen uppfanns mestadels av män så de skulle kunna vänsterprassla lite mer.
Typ, kvinnor befria era sinnen, befria era kroppar, ligg med mig. Vi är alla lyckliga och fria sålänge-
-jag kan knulla hur mycket jag vill.
Visst, visst. Okej. Men kanske finns det lite biologiska saker inblandade här.
Jag menar, om det fanns en ö där det fanns-
-99 kvinnor på ön och endast en man, så skulle möjligheten av 99 nyfödda barn finnas.
Men om ön hade haft 99 män och endast en kvinna, så-
Så, vet du vad?
Vad?
På denna ö så tror jag att det endast skulle finnas, kanske endast runt, 43 män kvar.
För de skulle döda varandra i sina försök att knulla den här stackars kvinnan, är du med?
På den andra ön så skulle det finnas 99 kvinnor, 99 bebisar-
-och ingen man längre...
...för de hade alla gått ihop och ätit upp honom levande.
Jaså du?
Ja.
Jo, du förstår att jag tror att det ligger något i det där. Vid en-
-viss gräns så drar sig inte kvinnor för att knäcka en man. Som...
...en gång då jag och mitt ex promenerade på gatan och vi bara gick förbi fyra riktigt-
-gangsterlika killar som stod vid en Camaro och...
...så säger självklart en av dem: "Tja, bruden. Snygg häck."
Och jag tänker typ: Jaja, okej. Det är lugnt. Jag tänker inte bli arg över det här, eller hur?
Ja. Plus att de var fyra, eller?
Ja precis, de är fyra. Men hon vänder sig om och säger: "Dra åt helvete kukhuvuden!" och jag...
Vänta nu här...De ska inte komma över hit och sparka skiten ur henne...
Förstår du? Så vem blev, bara sådär, framtvingad till stridslinjen den där gången?
Förstår du vart jag vill komma? Kvinnor säger att de hatar om man är territoriell eller beskyddande.
Men när det passar dem, då säger de att man är omanlig eller en mes eller...
Vet du vad? Jag tror inte att kvinnor egentligen vill knäcka män-
-och även om de skulle vilja det så kan de ej lyckas.
Förstår du vad jag menar? Jag är säker på att även män knäcker-
-kvinnor och är även mer kapabla till att knäcka kvinnor mer än kvinnor...
Jaja, hursomhelst. Det är deprimerande. Vet du vad?
Vad? Vill du sluta att snacka om det här?
-Ja. Jag hatar det verkligen. Man-kvinna, du vet... Det är... det finns inget slut på det här. Som...
Det är som en hackig skiva.
Ja.
Alla par har alltid haft den här diskussionen.
Ingen har kommit fram till något.
Jag såg en dokumentär om det där. Det är en födelsedans.
En födelsedans.
Ja.
Ska jag ge henne lite pengar?
Ja.
Allt som är intressant kostar lite pengar. Jag säger bara det.
En födelsedans alltså? För mig såg det lite ut som en parningsdans.
Men ärligt. Kvinnor använde denna när de skulle föda. I vissa delar av världen gör man det än idag.
Är det sant?
Ja. Den födande kvinnan går in i tältet och kvinnor från hennes stam omringar henne och dansar.
Och de sporrar den födande kvinnan att dansa med dem...för att göra födseln mindre smärtsam.
När barnet är fött så dansar de alla och firar.
Jag tror inte min mamma hade gått med på det där.
Jag gillar tanken av att dansandet är en allmän funktion i livet. Något som alla deltar i.
Ja, jag vet. Jag hörde om en äldre man som tittade på ett yngre par när de dansade.
Han sa: "Vad vackert. De försöker skaka av sig sina könsorgan och bli änglar."
Jag gillade det där.
Okej, en fråga då. När kvinnorna dansade och blev andliga och sånt där, du vet?
Var är då männen?
Är vi ute och samlar mat? Är vi inte inbjudna? Behöver alla ni inte oss? Hur är det?
Män har tur som inte får sina huvuden avbitna efter parningen. Vissa kryp gör ju så. Spindlar bla.
Vi låter er åtminstone leva så vad klagar du på?
Ja, du skämtar officiellt men det ligger något mer i det där. Du tar upp såna där saker jämt.
Vadå?
Ja.
Nej vänta här nu. Allvarligt talat. Jag...
Jag känner alltid denna pressen av att vara en stark och självständig-
-kvinnlighetsikon utan att få mitt...
Utan att hela mitt liv ska verka som om den kretsade kring en kille.
Men att älska någon och bli älskad betyder så mycket för mig.
Vi skämtar alltid om det och så.
Men är inte allt vi gör här i livet bara ett sätt för att bli älskade lite mer?
Jo.
Jag vet inte.
Ibland, drömmer jag om att bli en bra pappa och make.
Och ibland så känns det väldigt nära.
Men vid andra stunder-
-så verkar det dumt. Som att det skulle förstöra hela mitt liv.
Och det är inte bara en rädsla för förpliktigande eller att-
-jag är okapabel till att visa omsorg eller att älska, för...
...det kan jag. Det är bara det att-
-om jag ska vara helt ärlig mot mig själv...
Då tror jag att jag hellre skulle vilja dö med vetskapen om att jag verkligen var bra på något.
Att jag hade utmärkt mig på något sätt-
-än att jag bara hade levt i ett trevligt och kärleksfullt förhållande.
Ja.
Men, jag hade jobbat för en äldre man och en gång så berättade han att-
-han hade tillbringat hela sitt liv med att tänka på sin karriär, på sitt jobb och...
Han var 52 år och plötsligt så slog det honom att han aldrig riktigt gett något av sig själv.
Hans liv var för ingen och ingenting.
Han grät nästan när han berättade det.
Jag tror att om det skulle finnas någon sorts gud, så skulle den ej finnas inom någon av oss.
Inte i dig eller inom mig...
Utan bara i det här rummet emellan.
Om det finns någon sorts magi i denna värld, så måste den-
-finnas i försöket att förstå någon och i försöket att dela något.
Jag vet, det är nästan omöjligt att det lyckas men...
vem bryr sig, egentligen?
Svaret måste finnas i försöket.
Jag tror verkligen att detta är en civilisation på tillbakagång. Se på betjäningen.
Var är servitrisen? I New York skulle den här personen vara utan jobb.
Nu ska jag ringa min bästa kompis i Paris som jag förmodades äta lunch med om åtta timmar.
Okej?
Okej.
Svara!
Va?
Ta upp luren.
Hallå?
Àllo?
Jag har nyligen tränat upp min engelska. Vill du prata på engelska?
Ja, okej. Det låter bra.
Jag tror inte jag kommer att hinna till lunchen idag. Jag är ledsen, jag...
Jag träffade en kille på tåget och gick av tåget med honom i Wien. Vi är kvar där.
Är du galen?
Förmodligen.
Är han Österrikare? Kommer han därifrån?
Nej, nej, nej.
Han åker också bara igenom. Han är amerikan. Han åker hem igen, imorgon bitti.
Varför gick du av tåget med honom?
Han övertygade mig.
Fast egentligen så var jag beredd att gå av tåget med-
-honom efter att bara ha pratat med honom en liten stund.
Han var så söt att jag inte kunde ro för det.
Vi satt i tågets restaurangvagn och han började att berätta om-
-sig själv som liten pojke som ser sin gammelmormors spöke.
Jag tror att det var då jag föll för han.
Bara tanken av den här lilla pojken med alla de där vackra drömmarna.
Han snärjde mig.
Och han är så gullig! Han har vackra blå ögon,
fina stora läppar.
Fett hår. Jag älskar det.
Han är typ lång och lite klumpig.
Jag älskar att känna hans blickar på mig när jag tittar bort.
Han typ, kysser som en tonåring. Det är jättegulligt.
Va?
Ja, vi kysstes. Det var så gudomligt.
Ju mer kvällen gick så började jag gilla honom mer och mer.
Men jag är rädd för att han är rädd för mig. Jag berättade historien-
-om kvinnan som mördar sin före detta pojkvän och annat för honom.
Han måste nog vara livrädd. Han tror säkert att jag är den här manipulerande elaka kvinnan.
För, jag är ju den mest harmlösa människan.
Den enda personen jag verkligen skulle kunna skada är mig själv.
Jag tror inte att han är rädd för dig.
Jag tror att han är galen i dig.
Verkligen?
Jag har känt dig länge och jag fick en bra känsla av det här. Ska du träffa honom igen?
Vi har inte pratat om det än.
Okej. Det är din tur. Du ringer din kompis, okej?
Ja okej.
Jag brukar vanligtvis nå den här killens telefonsvarare.
Tja polarn´. Läget?
Hej Frank. Hur är det? Jag är glad att du är hemma.
Coolt. Jaha, så hur var det i Madrid?
Madrid...sög! Lisa och jag hade vår utdragna härdsmälta.
Det var tråkigt. Det var ju det jag sa, eller?
Jo, jaja. Distansförhållanden håller aldrig.
Jag var i Madrid i två dagar bara.
Jag bokade en billigare resa som går från Wien men...
Det var egentligen inte så mycket billigare. Jag bara...
Jag kunde inte åka hem omedelbart.
Jag ville inte träffa någon jag känner. Jag ville vara ett spöke. Helt anonym.
Så mår du okej nu då?
Ja...Nej, jag mår skitbra! Det är det som är grejen. Jag är...
Jag är hänryckt och jag ska berätta varför.
Jag har träffat någon. På min sista natt i Europa. Är det inte otroligt?
Det är ju ofattbart.
Ja, jag vet. Och du vet det de säger om att vi är alla varandras demoner och änglar?
Jo, hon var bokstavligen en "Botacelli ängel."
Som säger till mig att, allt kommer att ordna sig.
Hur träffades ni?
På tåget. Jo, hon satt bredvid det här väldigt konstiga paret som-
-började att gräla så hon blev tvungen att byta plats.
Hon satt rätt över mittgången mittemot mig.
Så vi började att prata och hon gillade inte mig särskilt mycket i början.
Hon är supersmart, väldigt passionerad...Vacker.
Jag var så osäker på mig själv.
Jag tyckte att allt jag sa lät så dumt.
Grabben, det där borde du inte oroa dig för.
Nej...
Hon dömde dig säkert inte.
Förresten så satt hon bredvid dig va? Jag är säker på att hon gjorde det med meningen.
Jaså?
Ja.
Amerikanska män är så korkade. Vi förstår inget om kvinnor.
Det lilla jag vet om dem är att de beter lite konstigt. Eller hur?
Ja.
Det känns som om det här är någon sorts drömvärld vi är i.
Ja det är så underligt.
Det är som att vår tid tillsammans bara är våran. Det är vår egna skapelse.
Det måste nog vara så att jag är i din dröm och du är i min, eller nåt.
Det roliga är att, hela den här kvällen och all vår tid tillsammans, officiellt inte borde inträffa.
Ja, jag vet. Kanske är det därför det här känns så utomjordiskt.
Men sedan så blir det morgon och vi förvandlas till pumpor, eller hur?
Vid den här tiden så är det nog meningen att du ska tillverka glas skon och se om den passar.
Jaså?
Ja.
Den kommer att passa.
En vän till mig fick ett barn. Det föddes i huset så han var med och hjälpte till och så.
Han sa att precis i den djupaste fasen utav födelseögonblicket-
-när han stod och såg på barnet som upplevde livet för första gången-
-och som försökte ta sitt första andetag...
Så var allt han kunde tänka på det att han tittade på något som en dag skulle dö.
Han kunde bara inte släppa den tanken.
Jag tror att det är så sant att all...
Allting har ett ände.
Men tror du inte att det just är det som-
-gör vissa av våra stunder, vid speciella tillfällen, så viktiga?
Ja, jag vet. Det är ju samma sak för oss ikväll.
Efter imorgon bitti lär vi aldrig träffa varandra igen, eller hur?
Tror du inte att vi kommer att träffas igen?
Vad tror du själv?
Gud! Jag vet inte. Jag hade ju inte planerat någon mer resa till...
Jag med. Jag bor i Paris. Du bor i USA. Jag förstår det fullt ut...
Jag skulle aldrig tvinga dig till att flyga för du hatar väl att flyga eller hur?
Jag är inte så rädd för att flyga. Jag skulle ju kunna...
Men om du skulle kunna åka till USA eller-
-typ, om jag liksom skulle kunna åka tillbaka hit så...Vad är det?
Låt oss bara vara förnuftiga, vuxna angående detta.
Vi borde kanske prova något annorlunda. Det är väl inte så dumt att ikväll är vår sista kväll?
Folk utbyter alltid nummer och adresser med att sedan skriva och ringa varandra ett par gånger...
Precis. Det misslyckas. Ja, jag vill inte ha det så. Jag hatar det där.
Jag hatar det också.
Varför är det så att alla tror att förhållanden är menade att vara för evigt, liksom?
Ja, det är korkat.
Så du tror att det här är den sista kvällen? Att inatt så är det den sista natten då?
Det är väl det enda troliga, eller?
Okej. Låt oss göra det. Utan inbillningar och utan planer. Låt oss göra denna natt fantastisk.
Ja, det gör vi.
Okej.
Vi borde nog typ, skaka hand på det. Räck mig din hand.
Okej. För vår enda natt tillsammans-
-och de timmarna som återstår.
Vad är det?
Det är... Det är bara så deprimerande ju?
Att det...det enda vi kommer att tänka på är-
-att vi måste ta farväl imorgon.
Vi kan ju ta farväl redan nu. Då skulle vi slippa oroa oss för det på morgonen.
Nu?
Ja. Säg adjö.
Hejdå.
Ha en...Au revoir.
Ha det!
Ha det, ja.
Okej, det här är planen. Du hämtar glasen och jag hämtar vinet.
- Rött vin. - Rött vin, ja.
- Tror du att du fixar det? - Inga problem.
- Önska mig lycka till - Lycka till.
- Hejsan - Hej.
Talar du engelska?
Lite.
Lite alltså? Jo, jag befinner mig i en lite udda situation här som är den att...
Detta är... Ser ni tjejen därborta?
Ja...
Jo, det här vår enda natt tillsammans och hon... Okej, detta är problemet...
Problemet är att hon vill ha en flaska rött vin och jag har inga pengar.
Jag tänkte ifall du skulle kunna ge mig adressen till den här baren...
Och jag skulle lova dig att skicka pengarna och du skulle göra vår kväll fullständig.
Du skulle skicka mig pengarna?
Ja.
Din hand?
Okej.
För den bästa natten i ditt liv.
Tack så hemskt mycket.
Det är så ofta jag har varit och delat vackra stunder ihop med människor.
Som alla de resor och nätter jag satt uppe och tittade på soluppgången-
-och jag visste att de var speciella stunder.
Men något kändes alltid fel.
Jag önskade att jag hade varit med någon annan. Jag visste att det jag kände,-
-och det som verkligen var viktigt för mig, det förstod inte de.
Men jag är lycklig över att jag vara med dig.
Det finns ingen chans att du kan veta varför en natt som denna är så viktigt för mitt liv just nu.
Men det är det.
Det här är en underbar morgon.
Det är en underbar morgon.
Tror du vi skulle kunna få fler morgnar som denna?
Vad hände med: "Förnuftiga, vuxna beslut?"
Just det, ja...
Jag förstår vad du menar med att man önskade att ingen fanns där.
För i vanliga fall är det mig själv jag önskade jag kunde komma bort ifrån.
Nej men, seriöst. Tänk dig bara.
Jag har aldrig varit någonstans-
-där jag aldrig har varit förr.
Jag har aldrig fått en kyss-
-när jag inte var en av de som brukade kyssas.
Du vet, jag har aldrig...
...gått på bio när jag inte fanns med bland publikskaran.
Jag har aldrig varit ute och bowlat om jag inte var där och drog dåliga skämt.
Jag tror att det är därför så många människor hatar sig själva.
Seriöst, så beror det nog på att de är så dödströtta-
-på att vara i sällskap med sig själva.
Ta t ex det här att, om jag och du var tillsammans med varandra jämt,-
-så skulle du börjat hata det mest av mina beteenden.
Mitt sätt, varje gång-
-vi skulle få gäster...
Då jag skulle ha en osäkerhet och bli lite för full.
Eller hur jag skulle ha berättat samma dumma falska intellektuella-
-historia, om och om igen.
Så jag har hört alla dessa berättelser, förstår du.
Självklart är jag då trött på mig själv.
Men att vara tillsammans med dig...
...har fått mig att känna att jag är någon annan.
Det enda, förutom detta, sätt för att tappa bort sig själv, är att-
-dansa eller dricka alkohol eller-
-ta droger och såna saker.
Att knulla?
Att...knulla?
Ja, det är ett sätt.
Vet du vad jag vill?
Vad?
Bli kysst.
Det kan jag nog ordna.
Vänta!
Jag måste säga något fånigt.
Okej.
Det är riktigt fånigt.
Det är lugnt.
Jag tycker inte att vi borde ligga med varandra.
Jag menar, jag vill och så men eftersom-
-vi inte ska träffas någon mer gång...
Så skulle det få mig att må dåligt.
Jag kommer inte att veta, vilka andra du kommer att vara med. Då kommer jag att sakna dig.
Jag vet, det är inte-
-så moget. Det kanske är en kvinnogrej. Jag kan inte ro för det.
Låt oss träffa varandra igen.
Nej, jag vill inte att du ska bryta vårt löfte bara för att kunna få ett ligg.
Jag vill inte bara få ett ligg. Jag vill...
Jag menar att... Jag tycker vi borde-
-göra det. Vi skulle bli klara tills morgonen, eller?
Jag tycker vi borde det.
Nej för att då blir det bara som en manlig fantasi. Träffar en fransyska på tåget,-
-knullar henne och ser henne aldrig mer.
Det skulle bli den här fantastiska historien.
Jag vill inte vara en fantastisk historia eller att hela denna underbara kvälls avseende var det där.
- Okej? - Okej.
Vi behöver inte ha sex. Det är inte så viktigt.
Okej.
Vill du inte träffa mig igen?
Jo men, det är klart att jag vill. Kolla, om någon gav mig valet just nu-
-av att antingen aldrig träffa dig igen eller att gifta mig med dig så...
...hade jag gift mig med dig.
Det kanske bara är en massa romantiskt skitsnack men-
-folk har gift sig av mindre anledningar.
Fast egentligen...
Så tror jag att hade beslutat mig för att vilja ligga med dig redan när gick vi av tåget.
Men nu när vi har pratat så mycket, så vet jag inte längre.
Varför gör jag allt så komplicerat?
Jag vet inte.
Vad tror du är det första du kommer att göra, när du kommer hem till Paris?
Ringa mina föräldrar.
Jaså?
Själv då?
Jag vet inte... Förmodligen kommer jag att hämta upp min hund som är hos en kompis.
Har du en hund?
Ja.
Jag älskar hundar.
-Gör du? -Ja.
Fan.
Vad är det?
Jag vet inte. Vi är tillbaka i verkligheten.
Jag vet. Jag hatar det.
Vad är det för nåt?
Det låter som en cembalo.
Kolla in det där.
Coolt.
Vi ska dansa till cembalon.
Självklart.
Vad är det?
Jag ska ta ett kort på dig.
Så att jag aldrig glömmer dig...eller-
-allt detta.
Okej. Jag också.
Och åren skall rusa som harar.
Va?
Inget, inget.
Jag har den här Dylan Thomas inspelningen-
-när han läser en W.H.Auden dikt. Han har en stor röst.
Den är helt... Den lyder typ...
"Alla klockorna i staden"-
-"började slå och ringa"
"Låt ej tiden bedra dig"
"Ty du kan ej besegra tiden"
"Vid huvudvärk och vid oro"-
-"läcker livet sakta bort"
"Och tiden kommer att få sitt nyck"
"Imorgon eller idag."
Någonting sånt där.
Det är bra.
När du tidigare pratade om det att efter några år-
-då ett par börjar hata varandra när...
-de börjar förutse varandras reaktioner eller...
-blir trötta på varandras beteenden...
Så tror jag att det skulle vara den raka motsatsen för mig.
Jag tror att jag kan bli riktigt förälskad när jag vet allt om någon.
Det sätt han skulle kamma sig på. Vilken tröja han skulle ta på sig den dagen.
Att veta precis vilken historia han skulle dra vid en bestämd situation.
Då skulle jag vara säker på att jag verkligen visste att, jag var förälskad.
Du, vet du nåt?
Vadå?
Vi gick inte på de där killarnas pjäs.
Pjäs?
Ja.
Kon?
Just det.
Det gjorde vi inte, nej. Vi missade den ju.
Vet du vilken buss du ska ta till flygplatsen?
Jaja. Inga problem.
Jag borde stiga på den här.
Den här? Vill du stiga på här?
Ja.
Okej. Jag gissar att tiden är inne, eller?
Ja. Jag...
Jag... Jag menar, du vet vad jag menar.
Ja, jag vet vad... Jag...
Min... Ha ett jättebra liv.
Ha roligt med allt du ska göra. Kämpa hårt...
Lycka till med skolan och allt det där.
Okej.
Jag hatar det här.
Jag också. Mitt tåg ska åka strax.
Jo.
Lyssna. Du vet allt det här struntpratet vi hade om att inte-
-träffas igen? Jag vill inte att det ska vara så.
Jag vill heller inte det.
Vill inte du heller?
Jag förväntade mig att du skulle säga något.
Men varför sa inte du något?
Jag var rädd för att du kanske inte ville träffa mig.
Okej, okej. Lyssna... Vad.... Hur vill du göra?
Vi kanske...borde träffas här om fem år eller nåt.
Okej, okej. Fem år. Fem år? Det är en lång tid.
Ja det är hemskt. Det är som ett socialt experiment. Vad sägs om ett år?
Ett år? Okej, okej.
Ett år.
Vad sägs om sex månader?
Sex månader?
Ja.
Det kommer att vara iskallt.
Jaså?
Ja.
Vem bryr sig? Vi möts här, sedan åker vi någon annanstans.
Sex månader fr. o m nu eller fr. o m igår kväll?
Igår kväll. Sex månader fr.o.m igår kväll som var...juni-
-den 16:e. Så...spår 9, sex månader fr.o.m nu, klockan sex på kvällen.
I dece...december.
I december, ja. Men, det är bara en tågresa för dig medan jag måste flyga hela vägen hit.
Okej men, jag kommer att komma.
Okej, jag också.
Okej.
Vi ska alltså inte ringa eller skriva...
- Nej, det är deprimerande. - Jaja, okej.
Ditt tåg ska åka. Säg adjö.
Hejdå.
Au revoir.
Ha det.
Upplagd av: Öisarnafrångötet Översatt av: Strindberg
Svenska filmundertexter!! källa: undertexter