Bara en dag
Översatt av: hfsloser@gmail.com
Anser du att boken är självbiografisk?
Tja, jag menar...
Är inte allt självbiografiskt?
Vi ser ju alla världen genom vårt egna lilla nyckelhål.
Jag tänker alltid på Thomas Wolfe.
Har du sett den lilla rutan på fram- sidan av boken ''Se hemåt ängel''?
Han menar att vi är alla kontentan av alla stunder i våra liv-
-och om någon ska skriva nåt kommer de oundvikligen använda saker ur sitt liv
När jag ser tillbaka på mitt liv så måste jag medge...
Jag har aldrig varit i närheten av vapen och våldsamheter.
Inga politiska intriger eller helikopterkrascher.
Men ur min synvinkel har mitt liv varit fullt av dramatik.
Jag tänkte att jag skulle skriva en bok som verkligen fångade hur det är-
-att träffa någon.
En av de mest spännande saker-
- som har hänt mig är att träffa någon och verkligen känna förbindelsen.
Om jag kan uppvärdera det, att fånga det...-
Så skulle det vara ett försök att...
Var det svar nog på din fråga?
Jag ska försöka vara mer uttrycklig.
Finns det en fransyska som du har träffat och tillbringat en kväll med?
För mig - är det oviktigt.
Det betyder alltså ja?
Okej, bara för att jag är i Frankrike och det här är sista turnéstället. Ja.
Tack.
Boken slutar tvetydigt. Vi får aldrig veta.
Tror du att de möts efter ett halvår - som de lovade varandra?
Som de lovade?
Svaret på det måste bli...
Det är ett utslagsgivande test om du är romantiker eller cyniker.
Du tror ju att de möts, eller hur?
Du tror säkert inte det. - Du hoppas, men vet inte säkert.
-Det är därför du frågar. -Tror du att de möts igen?
Gjorde ni det på riktigt?
Om vi gjorde det?
Jag säger som min morfar alltid sa:
Om jag svarade på det skulle det ta allt det roliga ur hela historien.
Vi hinner bara med en sista fråga.
Vad handlar nästa bok om?
Jag vet inte. - Jag vet inte.
Jag har funderat...
Jag har alltid velat skriva en bok som utspelar sig i en poplåt.
Tre eller fyra minuter lång.
Historien handlar om den här killen-
-som är helt deprimerad.
Hans dröm var att vara en älskare, en äventyrare-
-som åker motorcykel genom Sydamerika.
Men istället sitter han vid ett marmorbord och äter hummer.
Han har ett bra jobb och en snygg fru. Han har allt han behöver.
Men det spelar ingen roll-
-för han vill kämpa för mening.
Lyckan finns i själva görandet.
Inte i att få det man vill.
Medan han sitter där-
-hoppar hans femåriga dotter upp på bordet.
Han vet att hon borde gå ner, eftersom hon kan göra sig illa.
Men hon dansar till en poplåt iförd en sommarklänning.
Han tittar ner - och plötsligt är han 16 år.
Och hans ungdoms kärlek släpper av honom hemma.
De har precis förlorat oskulden och hon älskar honom-
-och samma låt spelas på bilradion.
Hon klättrar upp på biltaket och börjar dansa.
Och nu oroar han sig för henne.
Hon är vacker och har samma ansiktsuttryck som hans dotter.
Det kanske är därför han gillar henne.
Han inte bara minns dansen, han är där, i båda ögonblicken.
En sekund viker livet ihop sig.
Det blir uppenbart att tid är en lögn.
Allt händer hela tiden, och i varje stund finns en annan stund-
-och allt händer samtidigt.
Det var min idé i alla fall.
Vår författare måste till flygplatsen.
Tack för att ni kommit hit ikväll.
Tack mr Wallace för att du var här.
Tack tack.
Hoppas att du kommer tillbaka med din nästa bok.
När måste jag åka till flygplatsen?
Du borde åka 7.30, absolut senast 7.30.
-Hej. -Hejsan.
-Hur är det med dig? -Bara bra, och du?
Bara bra, finfint.
Vill du ha en kopp kaffe?
Hade inte du ett plan att passa?
Jo, men jag har lite tid.
-Okej. -Okej, jag ska bara...
Vi träffas utanför.
Jag ska bara gå och ta en kopp kaffe. Jag är tillbaka till 7.15.
Har du signerat de här?
Be om Phillipes visitkort, så att du kan ringa honom om blir sen.
-Vi lägger dina väskor i bilen. -Okej, tack för allt.
Vem är Phillippe?
-Jag kan inte tro att du är här! -Jag bor här i Paris.
Är det säkert att du inte behöver stanna och prata mer?
-De är trötta på mig. Jag sov här. -Gjorde du?
Det finns en våning där uppe.
Hur är det med dig?
-Roligt att se dig. -Roligt att se dig.
-Ska vi gå till ett café? -Visst.
Det finns ett bra lite längre fram.
Jag trodde jag skulle balla ur när jag fick syn på dig.
Hur kunde du veta att jag var här?
Det är den bästa bokaffären i Paris. Man kan sitta där timtals och läsa.
Visst det finns loppor där, men...
Jag tror att en katt sov på mig inatt.
För en månad sen såg jag ditt foto på kalendern och att du skulle komma.
Jag läste en artikel om din bok, och den kändes lite bekant.
Lite bekant?
Men jag förstod det inte förrän jag såg bilden av dig.
Har du läst den?
Ja - och som du kan förstå, så blev jag förvånad.
Jag var tvungen att läsa den igen.
-Jaså? -Ja.
Jag gillade den. Den är så romantisk.
Normalt gillar jag inte sånt, men den är mycket välskriven.
-Tack.
-Vänta. -Vad?
Innan vi går någonstans måste jag fråga dig en sak.
Okej?
Dök du upp i Wien då i december?
-Gjorde du det? -Jag kunde inte. Gjorde du?
-Jag måste veta. Det är viktigt. -Varför då? Du gjorde ju inte det.
Gjorde du det?
Nej.
-Tack och lov att du inte gjorde det! -Tack och lov att du inte gjorde det.
Tur att ingen av oss dök upp.
Det hade varit för jävligt om bara en av oss dykt upp.
Det kändes hemskt att inte komma, men jag kunde inte. Min farmor dog-
-och hon begravdes just den dagen, den 16:e december.
-Hon var från Budapest? -Ja. Kommer du ihåg det?
-Jag minns allt. -Naturligtvis, det var med i boken.
Jag var precis på väg till flyget till Wien när vi fick reda på det-
-och självklart måste jag gå på begravningen.
Jag beklagar så mycket.
Men du var i alla fall inte där!
Varför var du inte där?
Jag skulle ha varit där om jag kunnat. Jag hade planerat det.
Hoppas att du har en bra anledning.
Vad?
Åh, nej.
Du var där, eller hur?
Nej, det är ju fruktansvärt!
Jag menar inte att skratta.
Du måste ha hatat mig!
-Har du hatat mig sen dess? -Nej.
Du måste ha hatat mig.
Men nu hatar du mig väl inte?
-Det var ju min farmor... -Jag hatar dig inte. Det kvittar nu.
Jag flög dit, och du sumpade allt. Mitt liv har gått käpprätt neråt-
-men det gör inget. - Nej, jag skojar.
Det är ofattbart. Du måste ha varit så arg på mig. Förlåt mig!
Jag ville vara där, mer än något annat
Du kan inte vara arg - min farmor...
Jag förstår. Jag trodde faktiskt att något sånt måste ha inträffat.
Visst var jag besviken-
Jag var mest arg över att vi inte bytt telefonnummer.
Vi kunde inte få tag i varandra. Jag visste inte ens ditt efternamn.
Minns du hur vi var rädda för att om vi skulle skriva och ringa-
-att det sakta skulle tyna bort -Det tynade inte bort sakta.
Vi ville fortsätta där vi slutade.
Det hade varit bra om det funkat.
Så-
-Hur länge var du i Wien då? -Några dagar bara.
Träffade du någon annan?
Hon hette Gretchen och var fantastisk. Boken är faktiskt baserad på er båda.
Jag skojar bara. Jag gick till och med tillbaka till tågstationen.
Jag satte upp lappar med mitt nummer på hotellet ifall du var försenad.
-Jag var en idiot. -Vi går häråt. Ringde det någon?
Bara några horor som ville ha jobb.
Det var hemskt. Vad kan jag säga?
Jag blir så ledsen. Förlåt mig.
Jag gick runt några dagar. Till slut flög jag hem.
Jag var skyldig pappa 2000 dollar-
Han hade varnat mig för fransyskor.
Vad sa han om fransyskor?
Han har aldrig träffat någon. Han har aldrig varit öster om Mississippi.
Varför skrev du inte: ''Ett halvår senare kom inte den franska slynan''?
Det gjorde jag!
-Gjorde du? -Jag gjorde det lite mer hoppfullt.
Jag skrev en version där du kom.
Åh, vad händer då?
Vad då?
Vi älskar tio dagar i sträck. Det är den ena delen.
-Intressant. Den franska slampan va? -Ja, precis.
Sen lär de känna varandra bättre, och inser att de inte passar ihop alls.
-Det gillar jag. Det är verkligare. -Min utgivare tyckte inte det.
Alla vill tro på kärleken. Den säljer.
Ja, precis.
Så det går rätt bra för dig? Din bok är en storsäljare i USA.
-Det är en liten storsäljare. -Lägg av.
Okej då, men de flesta har inte läst Moby Dick. Varför skulle de läsa min?
Jag har inte läst Moby Dick och gillade ändå din bok.
Tack.
Fast jag tyckte att du förskönade natten.
Lägg av, den är ju påhittad.
Jag vet, men det fanns stunder då du framställde mig-
-eller henne. Eller mig -
-som lite neurotisk. -Men du är ju lite sån?
-Tycker du att jag är neurotisk? -Nej, jag skojar bara.
Var gjorde jag det?
Det kanske är jag.
Att läsa och veta att den är baserad på dig själv är både smickrande-
-och störande på samma gång. -Hur då störande?
Jag vet inte. Bara det att finnas i någons minne.
Att se mig själv med dina ögon.
-Hur lång tid tog den att skriva? -Från och till - tre eller fyra år.
-Vad länge för att skriva om en natt. -Jo, jag vet.
Jag trodde att du hade glömt mig.
Jag hade en klar bild av dig.
Jag måste säga en sak.
Jag har velat prata med dig så länge. Det känns overkligt, som om allt...
Hur mycket tid har vi? 20,5 minuter?
Vi har mer tid än så. Jag vill veta allt om dig. Vad sysslar du med?
Jag jobbar för Green Cross, det är en miljöorganisation.
Vad pysslar de med då?
Vi jobbar med miljöfrågor, från rent vatten till nedrustning av kemvapen.
Internationella miljölagar.
-Vad gör du åt dem? -Vi ska hitåt. - Jag gör olika saker.
Förra året var jag i Indien och jobbade med ett vattenreningsverk.
Bomullsindustrin orsakar mycket av nedsmutsningen.
Det låter som du faktiskt gör något.
De flesta sitter bara och klagar.
''USA använder världens resurser, SUVar suger, växthuseffekten finns.''
Skönt att höra att du inte är en sån där inskränkt patriot.
Hur kom du in på det där?
Jag läste statsvetenskap och hoppades på att jobba för regeringen.
-Jag gjorde det ett tag. Hemskt. -Inte bra?
Jag tröttnade- Vi går hitåt.
-på att ha ändlösa samtal med vänner om hur världen höll på att rasa ihop.
Jag bestämde mig för att hitta saker som kunde ordnas till och göra det.
Jag har faktiskt trott att det var något sånt du gjorde.
Jag har verkligen tur som kan göra det jag tycker om.
Jag tänker omväxlande på hur allt är ohjälpligt förstört-
-och att saker skulle kunna bli bättre
Bättre, hur menar du då?
Det finns vissa saker man kan vara optimistisk över.
Jag vet att din bok säljer bra, och jag är glad för din skull,-
-men låt mig avslöja en sak: Världen är ett kaos just nu.
I väst blir situationen bättre,
Vi flyttar industrierna till U-länder där det finns billig arbetskraft-
-och som är helt utan miljölagar. Vapenindustrin går på högvarv.
Fem miljoner människor dör varje år av orent vatten.
På vilket sätt blir världen bättre? Jag är inte arg.
Men jag vill gärna veta.
Jag förstår att det finns många allvarliga problem i världen.
Okej, tack ska du ha.
Jag har inte en enda utgivare på hela asiatiska marknaden.
-Säg stopp. -Vad då? Stopp!
Det finns en medvetenhet. Folk kommer slå tillbaka.
Världen kanske blir bättre tack vare sådana som dig-
-som är utbildad och uttalar dig.
Begrepp som bevarande och miljöaspekt användes inte förrän ganska nyligen.
Nu håller de på att skapa norm, till slut kanske det blir det förväntade.
Jag håller med, men det är farligt att uttala sig så.
Ett imperialistiskt land skulle kunna försöka försvara sin girighet med det.
Är det något speciellt land du tänker på, Franskan?
-Nej, egentligen inte -Inte?
-Blir det bra där borta? -Ja, det här är perfekt.
Vad jag försöker säga är-
-att världen kanske utvecklar sig som en person gör.
Ta mig som exempel. Blir jag sämre?
Blir jag bättre? Jag vet inte. När jag var yngre så var jag friskare-
-men jag var förstörd av osäkerhet.
Nu är jag äldre, mina problem är värre Jag är bättre utrustad att klara dem.
Vad har du för problem?
Just nu - har jag inga.
Jag är bara lycklig att vara här.
Jag med.
Hur länge har du varit i Paris?
Jag kom igår kväll. Jag har gjort tio städer på tolv dagar.
Jag är som ett vrak. Skönt att det är slut. Jag är trött på att vara nasare.
-Vad vill du ha? -En kopp kaffe.
Jag älskar det här kaféet. Om det bara fanns såna här ställen i USA.
Jag saknade kaféerna då jag bodde där.
Det fanns några ställen jag gillade...
-Har du bott i USA? -Ja, mellan -96 och -99.
Jag läste på NYU.
Säg inte så, Celine.
Vad då?
Inget...
Jag har bott i New York sen -98. Vi var där samtidigt.
I New York?
I och för sig tänkte jag ibland att jag skulle stöta ihop med dig-
-men chansen var ganska liten.
Jag visste inte ens var du bodde.
-Bodde inte du någonstans i Texas? -Jo, absolut.
Jag bodde där länge, men jag ville prova på New York.
Varför kom du tillbaka hit?
En anledning var att jag tagit examen, sen gick mitt visum ut.
Och jag började bli paranoid. Allt våld i media:
Gängvåld, mördare, speciellt seriemördare.
Men sista droppen var när jag en kväll hörde ett ljud från brandstegen-
-jag ringde 911, och sen kom polisen. -Typ tre timmar senare.
-Ja, efter att jag våldtagen och mördad tre gånger.
Det var en manlig och en kvinnlig polis.
Jag förklarade vad jag hört, när kvinnan var tvungen att flytta bilen.
Så jag blev ensam med mannen.
Han frågade direkt om jag hade vapen, och jag sa att jag inte hade det.
Han sa ''Du borde skaffa ett''.
''Det här är Amerika, inte Frankrike.''
Jag sade att jag inte hade någon aning om hur man använde ett vapen-
-och att jag inte var intresserad alls.
Då drog han fram sin pistol och sa:
''En dag kommer du få en sån här i ansiktet''
-''och om du vill ha ett långt liv-''
-''så kommer du behöva välja mellan dig själv och dem.''
Sen åkte de. Och nästa morgon ordnade jag en ansökan för att skaffa vapen.
Jag med vapen. Det är verkligen skrämmande.
Sen insåg jag att något var fel.
Sättet han drog fram sitt vapen.
Så jag annullerade ansökan och ringde polisen för att klaga på honom.
-Vad hände då? -Det var så mycket pappersarbete.
-och sen blev jag rädd. Jag hade ju bara ett ruttet studentvisum.
-Du trodde du skulle bli deporterad? -Precis. Jag gav upp och glömde allt.
-Jag antar att jag inte glömde. -Tydligen inte.
Men jag gillade verkligen att bo där.
-Det är mycket jag saknar med USA. -Jaså, som vadå?
Alla är så glada där. Även om livet är skit.
''Hur är det med dig?'' - ''Toppen!'' ''Ha en underbar dag!''
Parisare kan vara så griniga.
Jag tycker att alla verkar lyckliga.
-De är inte lyckliga. -Inte?
Jo, men jag menar franska män. Jag blir knäpp på dem.
Varför då?
De är trevliga att vara med och så.
De älskar mat och vin och de är bra på att laga mat. Jag har nog haft otur.
Hur då?
-De är inte så... -Vad då?
Vad heter det nu?
-Kåta? De är inte så kåta. -Kåta?
Angående det så är jag stolt att vara amerikan.
Det borde du vara. Men bara angående det.
Har du varit i Östeuropa?
Öst? Nej. - Tack.
När jag var tonåring var jag i Warszawa medan de hade kommunistiskt styre.
-Som jag inte gillar alls. -Säkert inte.
-Det gör jag inte. -Jag skojar bara.
Det var en sak som var intressant. Efter ett par veckor förändrades jag.
Staden var ganska grå och trist-
Men min hjärna verkade bli klarare.
Jag skrev mer i min dagbok, tankar som jag aldrig haft förut.
Kommunistiska tankar?
Fortsätt.
Jag skickar dig på gulag senare.
Det tog ett tag innan jag förstod varför jag kände mig så annorlunda.
En dag medan jag gick genom den judiska kyrkogården insåg jag-
Jag insåg att jag varit borta från de flesta av mina vanor.
TV-programmen var på ett främmande språk, det fanns inget att köpa.
Allt jag hade gjort - var att gå runt och tänka och skriva.
Det kändes som om min hjärna slappnade av - fri från all köplust.
Det var fantastiskt.
Jag kände mig så lugn, helt utan längtan att vara någon annan stans-
-för att shoppa...
Det verkade tråkigt först, men blev mycket själfullt.
Det var intressant.
Fattar du att det var nio år sen vi promenerade runt i Wien?
-Nio år? Det är omöjligt. -Det var det. Det känns som två månader.
Det var sommaren -94.
Ser jag annorlunda ut?
Gör jag det?
Jag skulle behöva se dig naken.
Ditt hår var annorlunda då.
-Utsläppt? -Ja, släpp ut det.
Okej, det var utsläppt.
Voilà!
Kom igen, berätta.
Du är lite smalare.
Tyckte du att jag var fet förut?
Du tyckte att jag var en tjockis.
Du tyckte det! - Du skrev en bok om en fet fransk flicka!
Lyssna på mig. Du är vacker.
Ser jag annorlunda ut?
Inte alls. - Förresten, du har ett streck där.
Det ser ut som ett ärr.
-Ett är? Som en skottskada? -Nej, jag gillar det. Förlåt.
Jag hade en konstig - hemsk dröm härom natten.
Det var en mardröm. Jag var 32.
Sen vaknade jag, och jag var 23. Jag blev så lättad.
Sen vaknade jag på riktigt och var 32.
Skrämmande.
Tiden går bara fortare och fortare.
Det beror tydligen på att vi inte ändrar nervbanorna i hjärnan.
Jag gillar att åldras. Livet känns...
...det känns mer omedelbart. Som om jag uppskattar saker mer.
Jag med. Jag älskar det.
En gång var jag trummis i ett band.
Vi var faktiskt ganska bra.
Men sångaren var helt besatt av att skaffa oss ett skivkontrakt.
Det var allt vi pratade om, att få större spelningar.
Allt handlade om framtiden, och nu-
-nu finns inte bandet längre.
Jag tänker på de spelningar vi hade och när vi repade. Det var så kul.
Nu skulle jag njutit av varje stund. Kan jag få ett bloss?
Du har fått din bok utgiven. Det är ju rätt stort.
Du har rest runt i hela Europa. Njuter du av varje stund nu?
-Egentligen inte. -Inte?
-Har du en till? -Javisst.
Här.
Där jag jobbar ser jag folk-
-som kommer med stora visioner att bli den som ska skapa en bättre värld.
De gillar målet, men inte vägen dit.
Men för att förbättra saker måste man göra små framsteg varje dag.
-Det är det man måste gilla. -Vad menar du?
Jag jobbade för en organisation som hjälpte byar i Mexico.
Det de hade problem med, var hur man skulle få pennor till byskolorna.
Det var inga stora revolutionerande saker, det handlade om pennor.
Jag ser de som utför allt arbete, och det som är synd är-
-att de som ger mest, jobbar hårdast och är kapabla att göra världen bättre
De har inte ambitionen att bli ledare.
De vill inte ha ytliga belöningar.
De bryr sig inte om deras namn inte hamnar i tidningen.
De bara gillar att hjälpa andra.
-De är så inne i det. -Men det är svårt -
-att vara inne i det.
Det känns som om jag är gjord för att vara lite missnöjd med saker och ting.
Jag försöker att göra saker bättre.
Jag mättar ett begär, men då uppstår ett nytt.
Då får jag tanken att skita i det. Begär är som livets bränsle.
Tror du att det är så-
-att om vi aldrig ville något, att vi aldrig skulle vara olyckliga då?
Att inte vilja ha något, är inte det ett tecken på depression?
Det är det va? Det är sunt att ha begär.
Det är väl som buddhisterna säger:
''Gör dig fri från dina begär så inser du att du har allt du behöver.''
Men jag känner mig mer levande när jag vill ha mer än det nödvändigaste.
Att vilja ha exempelvis intimitet eller ett par skor är ganska fint.
Jag gillar att ha begär som ständigt förnyas.
Det är nog det att vara värd saker.
Som när man känner att man förtjänar ett par nya skor?
Det är okej att vilja ha saker, bara man inte blir arg om man inte får dem.
Livet är tufft. Det ska vara det.
Om vi inte led skulle vi inte lära oss något alls.
Har du blivit buddist nu?
-Nej. -Varför inte?
Av samma anledning som jag inte anser mig vara något speciellt.
Förut bestämde jag mig för att jag skulle vara öppen för allt-
-men inte binda mig till någon speciell tro.
Jag besökte ett Trappistkloster för några år sen.
-Trappist? -De är katoliker, Cisterciensorden.
-Varför gjorde du det? -Jag hade läst en del.
Tyckte det skulle vara häftigt. Har du varit med några munkar eller nunnor?
-Nej, det är inte riktigt min stil. -Inte?
Jag trodde att de skulle vara barska och så, men det var de inte.
De hade lätt för att skratta.
De anpassade sig till allt.
De försökte inte övertyga någon.
De bara levde och dog i guds frid-
-eller med det som var evigt för dem.
Det var så uppfriskande att vara där.
Man inser att de flesta man möter försöker nå något bättre.
De försöker få mer pengar, mer respekt och få fler beundrare.
Man blir matt. - Man blir helt matt av att bara vara sig själv.
Där var jag, girig att bli mer andlig.
Jag vill bli en bättre människa. Det är oundvikligt.
En gång för länge sen hade jag en pojkvän som ville bli buddist.
Han reste till några kloster i Asien.
-Jag har funderat på det med. -Det borde du. Jag ska berätta varför.
Han såg bra ut, och varje gång han besökte ett av klostren-
-erbjöd sig en munk att suga hans kuk.
Det är sant.
Det är det det handlar om va?
Det är därför jag beundrar det du gör.
-Vad menar du? Att suga kuk?
-Nej. -Inte? Fel svar.
Jag tänkte säga att du inte är frånkopplad från livet.
Du omsätter din passion till handling.
Jag försöker.
Vet du vad?
Jag kommer att vara på flygplan och flygplatser de närmaste åtta timmarna-
Jag skulle vilja se mer av Paris.
-Vill du promenera med mig? -Visst.
-Är det okej? -Javisst, det gör vi.
Vad är vi skyldiga här? Fyra och femtio?
Jag har lite fickpengar här.
-Räcker det här som dricks? -Det är mer än nog.
-Finns det någonstans man kan gå? -Det är rea-dag idag.
-Vad är det? -Det är då när det är rea på allt i Paris.
Det är det två gånger om året.
Då går vi och shoppar.
Det är ingen bra idé. Jag vill inte tvinga på dig det.
Det är dumheter. Vi går till parken.
Det låter bättre än shopping.
Fast jag skulle göra som du vill.
Ibland behöver jag inte ens köpa något Det räcker att prova och titta.
Ska vi häråt? - En psykolog skulle nog säga att det är bra.
-Går du hos psykolog? -Verkar det som det?
-Jag skojade bara.
-Hjälper det mot dina sexproblem? -Mina sexproblem?
-Vi hade väl inga problem. -Nej, jag skojar bara.
Vi hade ju inte ens sex.
Vi hade verkligen inte det.
-Det hade vi ju visst. -Nej, nej, det hade vi inte.
Du hade ingen kondom, och jag har aldrig sex utan.
Det är skrämmande att du inte minns.
Hör på nu-
Jag skrev inte en hel bok, men jag förde dagbok, och natten är med där.
Det var det jag menade med att du förskönade natten.
Jag minns till och med vilken sorts kondom vi använde.
-Det där är ju äckligt. -Det är det inte alls.
Jag ska kolla min dagbok från -94, men jag vet att jag har rätt.
-Vänta lite. -Vad då?
-Var det på kyrkogården? -Nej.
Vi var där på eftermiddagen.
Det var i parken, mitt i natten.
-I parken? -Vänta lite nu.
Var det så lätt glömt? Kommer du inte ihåg?
Okej, du kanske har rätt.
Nu driver du med mig.
Driver du med mig?
Okej, jag tror att du har rätt.
Ibland lägger jag undan saker i mitt huvud, sen glömmer jag dem.
Det smärtar mindre än att leva med det
Så den natten var ett hemskt minne?
Jag menade inte just den natten.
Vissa saker är det bättre att glömma.
Jag minns den natten bättre än hela år
Jag med.
Eller, jag trodde att jag gjorde det.
Men jag kanske ville glömma det -
-för att farmors begravning var den dagen då vi skulle ha träffats.
Det var en tung dag för mig, men det måste ha varit värre för dig.
Det var helt overkligt. Jag minns hur tittade på hennes kropp i kistan-
-på hennes vackra händer, så varma, hur hon brukade hålla mig med dem.
Men inget i kistan liknade det jag mindes av henne.
All värme var borta.
Jag var så förvirrad att jag grät.
För jag skulle aldrig träffa henne eller dig igen.
Ledsen att jag mal på så här. Jag har varit lite nere den senaste veckan.
-Varför då? -Jag vet inte. Inget speciellt.
Kanske för att jag läste din bok?
Jag tänkte på hur mycket hopp jag hade den sommaren och hösten.
-och sen dess har det varit...
Jag vet inte.
Minnen är fina så länge man inte behöver ta itu med det förgångna.
''Minnen är fina så länge man inte behöver ta itu med det förgångna.''
Får jag skriva det på en bildekal?
Det skulle vara en bra titel om du skrev en bok om vår natt.
-Och det skulle kunna bli en helt annan bok. -Ja, helt utan sexscener.
Men vet du en sak?
Nu när vi träffats igen, kan vi ändra minnena från den där 16:e december.
Det slutar inte på samma sorgliga sätt om att vi inte träffas igen.
Jag antar att ett minne inte tar slut så länge man lever.
Jag minns en sak från min barndom-
-som jag insett aldrig inträffade.
När jag var åtta eller nio var min mor så rädd när jag gick hem-
-från pianolektionerna på kvällen.
Hon varnade mig för fula gubbar som skulle ge mig godis och visa snoppen.
Hon var så besatt av det att senare i livet-
-trodde jag att det verkligen hade hänt.
Jag associerade till och med sex med den där promenaden hem.
Till och med idag -
-när jag har sex, kan jag se mig själv på promenaden.
-Är det i närheten? -Om vi skulle? Nej.
Långt borta.
Förde du dagbok när du var liten?
Jo, från och till.
-Jag läste ur en från -83 härom dagen. -Jaså?
Det som var överraskade var att jag hanterade saker så som jag gör idag.
Jag hade mer hopp, och var mer naiv-
-men kärnan, hur jag kände, är precis likadan.
Jag insåg att jag inte förändrats mycket alls.
Jag tror inte att någon gör det.
Man vill inte erkänna det, men man har medfödda egenskaper-
-och inget som händer oss ändrar vårat sinnelag.
Tror du det?
Jag läste om en studie där de följde folk som vunnit på lotto-
-och folk som blivit förlamade.
Man tror att det ena skulle göra oss lycklig och den andra vansinnig.
Men studien visade, att efter ett halvår, när folk vant sig-
-så var de i stort sett oförändrade. -Oförändrade?
Om de var en optimistisk person-
så är de nu en optimist i rullstol.
Om de var en skitstövel förut-
-så är de nu en skitstövel med ny Cadillac, hus och båt.
Så jag kommer att förbli deprimerad vad som än händer i framtiden?
Absolut.
-Är du deprimerad nu? -Nej det är jag inte.
Jag oroar mig för att jag ska gå genom livet utan att ha gjort det jag ville.
Vad vill du göra då?
Jag vill måla mer. Jag vill spela gitarr varje dag.
Jag vill lära mig kinesiska. Jag vill skriva fler låtar.
Det är så mycket jag vill göra, men jag gör inte mycket alls.
Får jag fråga: Tror du på spöken eller andar?
Nej.
-Inte? -Nej.
-Okej, reinkarnation då? -Inte alls.
-Gud? -Nej.
Det låter så hemskt. ''Nej, nej, nej''.
Men jag vill ju inte vara en sån som inte tror på någon slags magi.
-Astrologi då? -Ja, naturligtvis!
Det låter rimligt.
Du är skorpion, och jag är skytt. Vi passar ihop.
Einstein sa en sak en gång.
''Om du inte tror på någon slags magi, är du så gott som död.''
Jag har alltid känt som om universum hade en mystisk kärna.
Men på sistone har jag funderat på om jag inte har en permanent plats här.
Som i evigheten, eller nåt.
Ju mer jag tänker så, desto mindre kan jag förringa livet.
Allt det här händer verkligen. Vad tycker du är intressant?
Vad tycker du är roligt och viktigt?
Varje dag är den sista.
När jag känner så, så ringer jag min mamma och säger att jag älskar henne.
Och då säger hon alltid:
''Mår du bra? Har du cancer? Tänker du begå självmord?''
Det är knappt värt det.
Hur är det med oss då?
Vad menar du?
-Om vi båda skulle dö ikväll. -Som om jorden skulle gå under?
Det låter lite dramatiskt. Om bara vi två skulle dö.
Skulle vi prata om din bok då?
-Miljön? Eller... -Om den här dagen var den sista?
Ja, vad skulle vi tala om? Vad skulle du säga till mig?
-Tja... -Det är svårt, va?
-Nej, jag ska göra det. -Okej.
Jag skulle definitivt sluta prata om min bok.
Jag skulle nog skippa miljön.
Men jag skulle fortfarande vilja prata om universums magi.
-Jag skulle vilja göra det i... -Vad då?
...ett hotellrum...
...mellan varven när vi knullar vilt tills vi dör.
Varför slösa tid på ett hotellrum?
Varför inte göra det på en sån bänk?
Kom hit, kom hit.
Okej. Vi ska inte dö ikväll.
Okej, synd. Jag är ledsen.
Det var ett extremt exempel.
-Jag är ledsen. -Okej.
Vad jag menade var-
-att verkligen nå fram till folk är så svårt.
Nej, jag vet. Det mesta av vår dagliga kommunikation...
Jo, jag menar-
-inte för att dra upp sex igen- -Varför inte?
I det här exemplet så var det en väninna som pratade om-
Hon och hennes pojkvän hade problem i sängen.
Och när de träffats under ett år, så berättade hon för honom-
-vad han kunde göra för att tillfred- ställa henne mer, då blev han galen.
-Varför? -Helt och hållet.
Han trodde att det betydde att han var en usel älskare.
Hon kanske inte skulle väntat så länge.
-Efter ett år... -Män är så lätta att såra.
-Vad då, lättare än kvinnor? -Definitivt när det gäller sånt.
-Tror du det? -Ja, ja.
Det kanske är för att-
-män är lättare att - tillfredställa. -Tillfredställa?
-Ja, jag vet inte. -Det är de, definitivt.
Hursomhelst, min väninna berättade.
Nästa gång hon träffar en man, så ska hon göra ett frågeformulär-
-om vad de gillar och ogillar... -Nedskrivet, eller uttalat?
Mest nedskrivet.
Det skulle inte bara vara ja och nej. Det skulle vara djupare än så.
Till exempel om frågan är: Gillar du S/M?
Så skulle svaret kunna vara: Nej, men lite smisk då och då skadar inte.
Okej, eller som: Gillar du att tala snusk i sängen?
-Sådant? -Ja, men inte vilket snusk som helst.
Vilket ord skulle du vilja höra?
-Vad då, jag? -Ja.
Vilket ord skulle du vilja höra?
Jag vet inte.
Vad tycker du om ordet fitta?
Jag älskar det.
Bra.
Det är förvånande hur perversa vi blivit de senaste nio åren.
Vi måste ju inte låtsas längre att varje ny sexuell erfarenhet...
...är något som ska förändra livet.
Du har stoppat den i så många ställen nu så den är på väg att trilla av.
Och jag kan inte förvänta mig att du skulle bil något annat än en hora.
-Tack ska du ha. -Förlåt.
-Det är sant. Vad kan man göra? -Vad kan man göra?
Vad skriver du för slags låtar. Jag visste inte att du gjorde det.
-Viken sort? -Ja, precis.
-Jag vet inte, sånger bara. -Som?
Några är om - folk.
Förhållanden. En handlar om min katt.
-Sjung en. -Jag kan inte. Jag har ingen gitarr.
-Kom igen. A cappella. -Nej, nej, nej.
Jag sjunger inte utan gitarr. Du är tokig.
Varför inte då?
-Okej, men inte nu. -En bara.
När ska du göra det då? Ska vi ses här med gitarr om ett halvår?
Jag flyger hela vägen hit.
-Du kanske hinner med tunnelbanan. Jättekul.
-Vi måste tillbaka. -Vi klarar det.
-Du missar ditt flyg. -Okej.
Vi kan gå längs Seine. Det är trevligt.
Okej.
-Så du flyger tillbaka till New York? -Ja.
Jag läste i artikeln att du är gift och har ett barn. Det är ju toppen.
Ja, han är fyra.
-Vad heter han? -Henry. Lille Hank.
-Han är så kul. -Jag tror dig.
-Vad sysslar din fru med? -Hon är lärare på lågstadiet.
-Har du barn? -Ja, två. - Jäklar!
-Vad är det? -Jag glömde dem i bilen!
Fönstren var uppe, det var ett halvår sen! Tror du att dom är okej?
Nej, jag skojar bara. Jag skulle vilja ha barn i framtiden.
-Jag är bara inte redo än. -Inte?
-Jag har ett bra förhållande. -Jaså, det var ju bra.
-Vad sysslar han med? -Han är fotojournalist.
Han är krigsrapportör.
Han är borta mycket, men det är bra för jag är jämt så upptagen.
Är det inte farligt? Blir inte en massa av dem dödade nu förtiden?
Han har lovat mig att han inte tar några risker, men jag oroar mig ofta.
Han går in i trans när han fotar någonting.
-Vad menar du? -Som när vi var i New Delhi-
-och vi gick förbi en lodis...
-En lodis? -En lodis. En uteliggare.
Okej.
Han såg ut att behöva hjälp men första reaktionen var att fotografera honom.
Han gick riktigt nära, rättade till hans krage...
...helt avskärmad från personen.
Behöver man inte vara så för att vara bra på att fotografera?
Jo, men...
Jag dömer honom inte. Det han gör är nödvändigt och fantastiskt.
Jag menar bara att jag inte skulle klara det.
Vi går på den där båten. Kom igen.
-Nej! -Kom igen, det blir kul.
-Du har inte tid! -De håller på att kasta loss.
Jag har en kvart på mig. Har du en mobiltelefon?
-Ja. -Okej, jag har chaufförens nummer.
Jag ringer honom och ber honom hämta oss vid nästa stopp.
Jag har aldrig åkt med en sån där båt Det är ju en turistbåt, det är pinsamt
Okej.
Nej, jag grejar det.
Okej, okej, okej.
Tack.
-Är du kär i den där killen? -Vilken kille?
-Krigsfotografen. -Ja, naturligtvis.
Hade du en mobiltelefon?
Ja, visst.
-Okej, nu ska vi se... -Okej.
Vad ska jag säga till honom?
Säg åt honom att hämta dig vid ''Quai Henri Quatre''.
Jäklar. Quai...?
Henri Quatre. Quai Henri Quatre.
Henri Quatre.
Vad är det? Vill du att jag ska...? Henri Quatre.
-Henry fyra? -Ja!
-Varför sa du inte det? -Förlåt.
Är det Philippe?
Hej Philippe, det är Jesse Wallace.
Ja.
Okej, jag är på en sån där båt?
Och vi kommer anlända till Henry Four.
Till Port Henry Four Vet du vad det är?
Okej, bra. Och du har mina väskor?
Vi kommer fram - jag vet inte riktigt, det är nästa stopp.
Okej. Au revoir.
-Gick det bra? -Ja, ja.
Notre Dame. Kolla bara.
Jag hörde en gång om när tyskarna ockuperade Paris...
...och de blev tvugna att retirera.
De minerade Notre Dame...
...men lämnade en kille som skulle trycka av.
Den där killen, soldaten han kunde inte göra det
Han bara satt där, hänförd över hur vackert det var.
När de allierade kom dit...
...hittade de allt sprängmedel och detonatorn orörd...
...och de hittade samma saker vid Sacré-Coeur, Eiffeltornet...
...och ett par ställen till.
Är det där sant?
Jag vet inte. Men jag har alltid gillat historien.
Det är en fantastisk historia.
Men en dag kommer Notre Dame vara borta.
Det fanns en annan kyrka vid Seine, precis där.
-Vad då, på samma ställe? -Ja.
Det här är fantastiskt. Jag har aldrig gjort det här förut.
-Ja -Jag glömmer hur vackert Paris är.
Det är inte helt fel att vara turist.
-Tack för att du fick med mig på båten -Varsågod.
Jag tror att boken jag skrev var som att bygga något...
...så att jag inte skulle glömma detaljerna av tiden vi hade ihop.
Det är som en påminnelse om att vi verkligen träffades.
Att det här var på riktigt, det hände verkligen.
Jag är glad att du säger så...
Jag känner mig jämt onormal, bara för att jag inte kunnat gå vidare så här:
Folk har bara affärer eller till och med riktiga förhållanden...
...sen gör de slut och glömmer bort.
De går vidare som om de bara bytt frukostflingor.
Jag har aldrig kunnat glömma någon som jag varit tillsammans med...
...för att varenda en har haft sina egenheter.
Man kan inte ersätta någon. Är det borta så är det.
Varje förhållande som tar slut skadar mig. Jag återhämtar mig aldrig.
Det är därför jag är försiktig med att starta upp något nytt.
...för att det gör för ont.
Till och med att få ett ligg, Jag gör inte sånt...
...för att jag skulle sakna de mest vardagliga sakerna.
Jag är som besatt av detaljer.
Jag kanske är tokig, men när jag var liten...
...sa alltid mamma att jag var sen till skolan.
En dag följde hon efter mig för få reda på varför.
Jag stod och tittade på kastanjer som föll, och rullade på trottoaren.
...eller myror som passerade, eller skuggan av ett löv på en trädstam.
Småsaker.
Det är nog samma sak med människor.
Jag ser små detaljer, som är så speciella...
...som rör mig, och som jag saknar och alltid kommer sakna.
Man kan inte ersätta någon...
...alla har sådana vackra detaljer.
Jag minns hur ditt skägg skimrar lite i rött...
...och hur solen fick det att glöda...
...den där morgonen innan du åkte.
Jag mindes det, och saknade det.
Helknäppt, eller hur?
Nu vet jag säkert. Vill du veta varför jag skrev den där fåniga boken?
-Varför? -Så att du skulle komma till en recitation i Paris...
...jag skulle kunna gå fram och fråga, Var fan tog du vägen?
Trodde du att jag skulle vara här idag?
Allvarligt. Jag tror att jag på något sätt skrev den för att hitta dig.
Jag vet att det inte är sant...
-...men det var gulligt. -Jag tror det är sant.
Hur stor var chansen att vi skulle träffas igen?
Efter den decembermånaden, skulle jag tippa att den var obefintlig.
Men vi är ju inte på riktigt.
Vi är bara figurer i den där gamla damens dröm.
Hon ligger på sin dödsbädd och fantiserar om sin ungdom.
Så vi var ju tvungna att mötas igen.
Varför var du inte i Wien?
-Jag sa varför. -Jag vet varför, men...
Jag önskar att du hade varit det.
Våra liv kunde sett så annorlunda ut.
Tror du det?
Faktiskt gör jag det.
Kanske inte. Det kanske skulle slutat med att vi hatat varandra.
Som om vi skulle hata varandra nu?
Vi kanske bara är bra på korta möten...
...och vandra runt i europeiska städer, i varmt väder.
Varför gav vi inte varandra våra telefonnummer?
Varför gjorde vi inte det?
För att vi var unga och dumma.
Tycker du att vi är det än?
Jag antar att när man är ung så tror man...
...att det är många man kommer få kontakt med.
Senare märker man att det bara händer vid ett fåtal tillfällen.
Och så sabbar man det.
Det som har varit har varit. Det var så det var menat.
Tror du på det? Att allt skulle vara styrt av ödet?
Världen kan vara mindre fri än vi tror.
Jaså?
Under samma förutsättningar kommer det hända varje gång.
Två delar väte, en del syre du får vatten varje gång.
Vad hade hänt om din farmor levt en vecka till?
Eller om hon dött en vecka tidigare? Eller bara några dagar?
Saker skulle kunna varit annorlunda.
-Du kan inte tänka så... -Kanske inte i andra fall, men...
Just i det här fallet var det som om något gått snett.
Månaderna innan bröllopet tänkte jag på dig hela tiden.
Till och med när jag var på väg dit. Jag var i bilen, en kompis körde mig...
...och jag tittade ut genom fönstret och jag tyckte att jag såg dig...
...inte så långt från kyrkan...
...med ett paraply, på väg in till en affär...
...vid hörnet av 13:e och Broadway.
Då trodde jag att jag var tokig. Men nu tror jag att det nog var du.
Jag bodde vid hörnet av elfte och Broadway.
Precis.
Hur är det att vara gift Du har inte pratat så mycket om det.
Har jag inte? Vad konstigt.
Vi träffades när jag gick på college.
Och vi gjorde slut och blev ihop under några år, och sen...
Vi var nästan ihop, och hon var gravid...
...så, vi gifte oss.
Hur är hon?
Hon är en bra lärare och en bra mamma.
Hon är smart och söt.
Jag minns hur jag tänkte då...
...att så många av de män jag beundrade mest...
...att deras liv ägnades åt något som var större än de själva.
Så du gifte dig för att de män du beundrade var gifta?
Det var som om jag hade en bild av mitt bästa jag.
Och jag eftersträvade det...
..även om det betydde att jag körde över mitt riktiga jag.
Förstår du?
Just då tänkte jag att det inte spelade så stor roll vem det blev.
Ingen kommer betyda allt för dig...
...och det är bara själva hängivelsen sig...
...att möta sitt ansvar som spelar roll.
Handlar inte kärlek om respekt, tillit och beundran?
Och jag kände allt det.
Men i nu känns det som om jag bedriver ett barnhem...
...tillsammans med någon som jag brukade dejta.
Jag är som en munk.
Jag har haft sex mindre än tio gånger de senaste fyra åren.
-Skrattar du åt mig? -Nej.
-Tycker du det låter patetiskt? -I vilket kloster har munkar sex?
Okej, jag har det bättre än munkarna.
Men det känns som om någon skulle röra vid mig...
...så skulle jag upplösas i atomer.
Vi är framme, vi måste gå. Kom igen.
Fan.
-Jag är ledsen för din skull. -Vad då?
Att du inte är lyckligt gift.
-Jag har en kompis som är psykolog- -Hur är det med henne?
Hon är ett vrak, men...
Hon berättade att hon har jobbat med par som är på väg att gå isär...
-...av precis den anledningen. -Vilken anledning då?
De förväntade sig, att efter alla år ihop...
...att passionen och åtrån skulle bestå.
Men det är omöjligt.
Tack och lov att det är så...
...annars skulle det sluta med att vi alla hade åderbråck.
Vi skulle inte göra något alls med våra liv.
Tror du att du hade skrivit färdigt boken om du knullat var femte minut?
Jag skulle välkomnat utmaningen.
Det är naturligt för din fru, att när ni fått barn...
-att hon öser sin kärlek över honom. -Självklart.
Om hon var besatt av sex, och red av dig som en vildkatta...
Det skulle inte vara rätt.
All du säger stämmer. Det handlar inte om sex.
Nej, det är uppenbart.
Jag...
Alla par är så förvirrade nuförtiden.
Jag tror att det är för...
...att män måste känna sig nödvändiga, och det gör de inte längre.
Det har inpräntats i dem så länge...
...att de måste försörja familjen.
Jag är en stark självständig kvinna i mitt yrke.
Jag behöver ingen som försörjer mig.
...men jag behöver fortfarande en man som älskar mig och som jag älskar.
-Din chaufför är här. -Ja.
Då säger väl vi hejdå.
-Du kan väl ge mig ditt... -Nej, nej.
Vi kan skjutsa hem dig.
Jag kan ta tunnelbanan.
Mitt flyg går inte förrän klockan 10. Jag skulle komma två timmar tidigt.
Nu kan vi ju fortsätta prata.
-Monsieur, kan vi-? -Det är inte på vägen.
Du berättade var du skulle?
Ja.
-Han vet vart han ska? -Ja.
Bra att någon vet.
-Det här är väl bättre än tunnelbanan? -Definitivt.
För mig är det bättre om jag inte ser allt så romantiskt.
Jag led så mycket jämt.
Jag har fortfarande drömmar, men de rör inte mitt kärleksliv.
Det gör mig inte ledsen. Det är bara så det är.
Är det därför du är ihop med någon som aldrig är hemma?
Uppenbarligen grejar jag inte vardagen i ett förhållande.
Vi har en spännande tid ihop...
...han åker och jag saknar honom, men jag förgås inte inombords.
När jag har någon hos mig jämt känns det som om jag kvävs.
Vänta lite, du sade ju just att du behöver älska och älskas.
Men när jag gör det, så blir jag snabbt illamående.
Det är katastrofalt.
Jag är bara lycklig när jag är ensam.
Det är till och med bättre än att vara nära sin älskade och känna sig ensam
Det är inte lätt för mig att vara romantiker.
Man börjar så, och sen när man blivit blåst ett par gånger...
...glömmer man sina fantasier och tar det som kommer.
Det där är inte ens sant. Jag har inte blivit blåst...
...Jag har bara haft för många blaha-förhållanden.
De var inte elaka, de brydde sig...
...men det fanns inget band mellan oss, eller spänning.
Inte från mitt håll iallafall.
Är det verkligen så illa?
Det är det inte va?
Det handlar inte ens om det.
Allt var bra tills jag läste din jävla bok.
Den rörde till det för mig?
Det påminde mig om vilken romantiker jag var...
...hur jag hade hopp om saker och ting...
...och att jag nu inte tror på något som har med kärlek att göra.
Jag har inga känslor för någon längre.
Jag satsade all min romantik på den där natten...
...och har inte kunnat känna det igen.
Det var som om den natten tog allt från mig...
...jag uttryckte allt för dig, och du tog allt med dig.
Det fick mig att känna mig kall, som om kärlek inte var till för mig.
Det tror jag inte på. Det tror jag inte på.
Verkligheten och kärleken är som motpoler för mig.
Varenda ett av mina ex är gifta nu.
Män går ut med mig, vi gör slut, och sen gifter de sig.
Sen ringer de mig och tackar för att jag lärt dem vad kärlek är-
-och att jag lärt dem att ta hand om och respektera kvinnor.
-Jag tror jag är en sån. -Jag vill döda dem!
Varför frågade de inte mig? Jag skulle sagt nej, men de kunde frågat!
Jag vet att det är mitt fel, för jag kände aldrig att det var den rätte.
Aldrig. Men vad betyder det, ''den rätte'', ditt livs kärlek?
Det är absurt, att vi bara skulle vara kompletta tillsammans med någon.
-Det är sjukt! -Kan jag få säga något?
Jag har fått mitt hjärta brustet för många gånger, och sen återhämtat mig
Så nu anstränger jag mig inte. Jag vet att det inte kommer funka.
Du kan inte leva om du undviker smärtan på bekostnad av...
Det där är bara ord. - Jag måste bort från dig.
Stanna bilen, jag vill ut.
Jag klarar inte av att vara med dig.
Rör mig inte! Jag vill ta en taxi.
Nej, fortsätt!
Tack, fortsätt.
Okej.
Jag är så glad att vara här med dig.
Jag är glad att du inte glömt mig.
Jag gjorde inte det, tyvärr!
Du kommer hit till Paris, romantisk och gift.
Dra åt helvete.
Missförstå mig inte. Jag vill inte ha dig.
Allt jag behöver är en gift man.
Så mycket har hänt, så det handlar inte ens om dig.
Det handlar om den stunden, som är borta för evigt.
Du kom inte ens ihåg att vi hade sex.
Det är klart att jag gjorde.
-Gjorde du? -Ja.
-Vi kvinnor låtsas sånt. -Gör ni?
Vad skulle jag ha sagt? Att jag kom ihåg vinet i parken-
-och hur vi såg när stjärnorna försvann när solen steg upp.
Vi hade sex två gånger, idiot!
Jag är bara glad att träffa dig-
Även om du blivit en arg, mano- depressiv aktivist gillar jag dig.
Jag gillar fortfarande ditt sällskap.
Jag känner samma sak. Jag vet inte vad som hände.
-Jag var tvungen att släppa ut det. -Det gör inget.
Jag har så olyckligt kärleksliv.
Jag är alltid som - avskärmad.
Men jag dör inombords. Jag är så förlamad att jag dör.
Jag känner varken smärta eller iver. Jag är inte ens bitter.
Tror du att du dör inombords?
Mitt liv är kasst dygnet runt.
Enda gången jag är lycklig är när jag är ute med min son.
Jag har provat äktenskapsrådgivning-
Jag har gjort saker jag aldrig trodde att jag skulle göra
Jag har tänt ljus, köpt böcker om självhjälp, underkläder.
-Funkade ljusen? -Knappast.
Jag älskar inte henne som hon behöver det.
Jag kan inte ens se en framtid för oss men sen ser jag min lilla son-
-där han sitter mitt emot mig, så inser jag att jag skulle uthärda all-
-för att vara med honom varenda minut i hans liv.
Jag vill inte missa en enda.
Men å andra sidan finns det ingen glädje i mitt hem.
-Jag vill inte att han ska växa upp så. -Ingen glädje? Det låter hemskt.
Mina föräldrar har varit tillsammans i 35 år. Även när de bråkar-
-så slutar det med att de skrattar.
Jag vill inte bli en av dem som skiljer sig vid 52-
-och sen bryter ihop och erkänner att de aldrig älskat sin partner-
-och känner det som om deras liv sugits upp av en dammsugare.
Jag vill ha ett bra liv, och jag vill att hon ska ha ett bra liv.
Hon förtjänar det.
Men vi lever vårat låtsas- äktenskap med ansvar-
-och allt det som man förväntar sig att man ska göra.
Men jag har drömmar...
Vad då för drömmar?
Jag drömmer om...
att jag står på en perrong-
-och du åker förbi på ett tåg-
-och åker förbi, och förbi, och förbi.
Sen vaknar jag genomsvettig.
Sen har jag en dröm till-
-du ligger gravid och naken bredvid mig.
-och jag vill så gärna röra vi dig, men du säger nej och tittar bort.
Men jag rör vid dig i alla fall.
Jag rör vid din fotled, och din hud är så mjuk så jag vaknar upp gråtandes.
Min fru är där men jag känner mig som om jag var en miljon mil från henne.
Jag vet att det är något som är fel-
-att jag inte kan fortsätta så här-
-att kärlek måste handla om mer än förpliktelser.
Men sen tänker jag att jag nog gett upp hela romantiken.
Att de tankarna försvann då när du inte dök upp.
Jag tror det kan vara så.
Varför berättar du det för mig?
Förlåt - jag borde...
Jag borde inte ha gjort det.
Det är lite märkligt-
Folk tror att de är ensamma om att ha det svårt.
När jag läste artikeln, så trodde jag att ditt liv var perfekt.
Fru, barn, en utgiven författare.
Men ditt liv är värre än mitt.
Förlåt.
Kul att det kan glädja någon.
-Är det här du bor? -Ja.
Du är alltså lättad över att jag har det värre du?
Jag blev att må bättre.
Bra, det gläder mig.
Nej, jag önskar dig allt väl.
Bara för att jag inte klarar av att ha en familj betyder inte att jag önskar-
-att alla hade det som jag.
Jag vet att du kommer bli en bra mor.
Tror du det?
Lite antidepressiva bara, så går det nog bra.
-Säg stopp! -Stopp!
Ska vi gå?
Jag vill prova en sak.
Jag vill se om du håller ihop eller faller isär i atomer.
Hur går det?
Du är fortfarande här.
Bra, jag gillar att vara här.
Är det här din lägenhet?
Nej, jag bor där nere.
-Där nere? -Ja.
Jag följer henne till dörren.
Det här är otroligt.
-Är det här du bor? -Ja.
-Hur länge har du bott här? -Fyra år.
Tala om för mig...
Är det sant det där om dina drömmar-
-eller var det bara för att få mig i säng?
Jag sa det för att få dig i säng.
-Jag brukar säga så. -Fungerar det?
Ibland gör det det.
Där är min katt. Åh vad söt.
Vet du vad jag gillar med katten?
Varje morgon tar jag med honom till gårdsplanen
-och varje morgon ser han allt som om det var första gången.
Varje hörn, varje träd, varje växt.
Nosar på allt med sin söta nos.
Jag älskar min kisse.
-Vad heter han? -Che.
Che?
-Vad är det? -Kommunist.
Nej, che betyder hej i Argentina.
Okej
Vi ska ha en liten fest.
Skulle du vilja spela en av dina låtar för mig?
-Du kommer missa planet. -Nej då.
Jag kommer sitta där på flygplatsen och önska att du spelat för mig.
En låt? - Okej lite snabbt då.
Okej.
Jag älskar såna här gamla trappor.
Håll i här.
Hej på dig.
Che.
-Vill du ha lite te -Ja visst.
-Blir det bra med kamomill? -Ja.
-Merci. -Stökigt?
-Tycker du att det är stökigt? -Nej. Merci.
-Merci beaucoup. -Jaha, merci.
Din franska har blivit bättre.
Tycker du?
Jo, du behärskar verkligen språket.
Vilken låt ska du spela för mig?
Jag kan inte. Det är för pinsamt.
Jag kom med dig upp, du kan inte balla ur nu.
En låt. Vilken som helst blir bra.
Du kommer skratta åt mig.
Tror du det?
Jag tvivlar.
Okej.
Vad vill du höra?
Jag har tre låtar på engelska.
En handlar om min katt-
-en är om min ex-pojkvän - eller ex-ex-pojkvän.
-och en handlar om...
Det är en liten vals.
En vals?
Spela valsen.
Jag har inte spelat den på ett tag.
Okej, valsen.
-En till! Snälla! -Nej, vi sa en!
En! En låt.
Du ska få ditt te, och sen...
Får jag fråga en sak?
Sätter du in olika namn i låten för alla killar som kommer hit?
Självklart.
Trodde du att jag skrev den där låten om dig? Du är tokig.
Är det där du? Lilla vindögda Celine?
Den är rolig.
-Är det där din farmor? -Ja.
-Vill du ha honung? -Ja.
Såg du någon konsert med Nina Simone?
Nej, jag gjorde aldrig det. Jag kan inte fatta att hon är borta.
Det är så sorgligt.
Tack.
Det är hett.
Jag såg två konserter med henne.
Hon var fantastisk.
Det här är en av mina favoriter.
Hon var fantastisk.
Hon var roligt på konserterna med.
Mitt i en låt kunde hon-
-sluta spela-
-och promenera bort från pianot och fram till scenkanten.
Riktigt långsamt.
Sen började hon prata med någon i publiken.
''Jodå älskling-''
''Jag älskar dig med.''
Sen gick hon tillbaka. Det fick ta sin tid. Hon hade inte bråttom.
Hon hade en stor gullig bak - som hon vickade på.
Sen gick hon tillbaka till pianot och spelade lite till.
Sen kunde hon - börja en ny låt, mitt i en annan.
Sen kunde hon sluta igen och säga:
''Du där borta, kan du flytta på den där fläkten.''
''Du är söt.''
Du kommer att missa det där planet.
Jag vet.