Az Úr 1348. évében.
A holtak bűze elárasztotta a levegőt, mint valami méreg.
A ránk tört ragály könyörtelenebb volt a háborúnál is.
A pestis, ami végzett a királyságunk felével.
Honnan jött?
Mi hordozta?
A papok azt mondták, hogy ez Isten büntetése. De milyen bűnért?
Mivel érdemeltük ezt ki?
Nem, tudtuk, mi az igazság.
Fekete mágia,
vagy boszorkányság.
A feladatunk az, hogy levadásszuk a démont, és aztán Isten meggyógyít.
Thomas testvér.
- Ki halt meg? - Ignatius testvér.
- A pestis? - Nem mondták meg.
Nincsenek tüneteim. Kérlek, testvérem...
eressz ki.
Averill.
Hála Istennek, hogy jól vagy.
- Hol voltál? - Bezártak. Azt hitték, beteg vagyok.
Azt hittem, meghaltál.
- Semmi bajom. - Végig imádkoztam érted.
Semmi bajom.
Hoztam ennivalót.
Az egyik testvérünk meghalt ma reggel, Averill.
Már a kolostor sem biztonságos.
Vissza kell menned a denwitchi erdőbe, és el kell bújnod, amíg ennek vége nem lesz.
Vasárnap Prior azt mondta, hogy Isten
azért küldte ezt a pestis, hogy lemossa rólunk a bűneinket.
- Isten büntet minket? - Nem.
Indulnod kell.
Vissza kell menned Dentwichbe.
Indulnod kell.
- Osmund, én... - Akkor meghalsz.
És te nem?
Gyere velem.
Ha most itt hagynám a kolostort, akkor elárulnám Istent.
Már ígyis elárultad.
Ismered a mártírok keresztjét a denwitchi erdőben?
Minden reggel ott foglak várni egy héten át.
Azután tovább megyek.
Bocsáss meg, Atyám. Össze vagyok zavarodva.
Bevallom, nem tudom, mit tegyek.
Szolgálhatlak ezeken a falakon kívül is?
Elmennék innen, de a kegyelmedet sohasem hagynám el, Atyám.
Mutasd meg az akaratodat.
Atyám, adj egy jelet.
Ulric vagyok, a püspök követe.
Amit most mondani fogok, az nem hagyhatja el ezen falakat.
A püspök tudomására jutott, hogy van egy falu,
ami nem szenved a pestistől.
Egy menedékhely a pestis elől.
Sok falut nem mérgezett még meg a pestis.
Azt beszélik, hogy ez a falu védelem alatt áll.
Akkor tévednek.
Nehéz idők járnak felettünk.
Néhány szóbeszéd, legyen az akármennyire is furcsa...
hallgató fülekre találnak a nálunk tanulatlanabboknál.
De mi nem ülhetünk fel szóbeszédeknek és babonáknak.
Az emberek Istenbe vetett bizalma kezd elveszni.
Biztosítanunk kell, hogy a nyáj
ne a templom falain kívül keressen válaszokat.
A saját szememmel akarom látni, hogy hogy maradhat biztonságos ez a falu.
És nekünk mi a részünk ebben?
A falu, amit keresek, a nagy mocsárban fekszik.
Kell egy útmutató, Isten szolgálja, hogy mutassa az utat.
Itt nincs erre megfelelő ember.
A püspök áldásával bárkit választhatok innen.
De tiszteletem jeléül meghagyom magának ezt a döntést.
Én odaviszem.
Nem, ő még tapasztalatlan. Erre a feladatra egy tapasztaltabb ember kell.
Hadd beszéljen..
Azt mondta, hogy ez a falu a nagy mocsárban fekszik.
Én a denwitchi erdő mellett nőttem fel.
Jobban ismerem azt a környéket, mint bárki más innen.
Meg van benne a megfelelő tapasztalat.
Te fogsz vezetni minket. Hajnalban indulunk.
Osmund, ez az ember még magánál a pestisnél is veszélyesebb.
Atyám, útmutatásért imádkoztam,
és Isten válaszolt.
Ha túl is éled, a kinti világ meg fog változtatni.
Talán erre van szükségem, Atyám.
A szerelmem és én boldogan éltünk a bűnben.
Most a szerelmemnek megfeketedett a bőre.
A szerelmünk megkérdőjelezhetetlen volt.
És a szerelemem most már egy koporsóban rothad.
Meg van a vezetőnk.
Istennek nincsenek már férfijai?
Egy fiút küldött.
Meg tudsz birkózni a feladattal?
Oda tudlak vezetni.
Imádkozz érte.
Egy férfit felhasít a seggétől egészen a torkáig.
És az mire kell?
Mennyit tud?
Ulric nem sokat mondott az igazságról.
A falu ahova tartunk...
elfordult Istentől. És egy démon lakozik ott.
Áldozatokat mutatnak be, az emberek embert esznek,
és feltámasztják a halottakat.
Azt a feladatot kaptuk, hogy fogjuk el
a falu vezetőjét, és vigyük el kivégzésre.
- A püspök szerint egy szellemidéző. - Mi az a szellemidéző?
A szellemidéző az, aki új életet lehel...
a hidegföldben rothadó halottakba.
Megvannak az eszközeink, meg van az akaratunk.
A pokolba indulunk.
- De Isten is velünk tart. - Átvert.
Menj csak vissza a kolostorodba, ha így érzed,
vagy tarts velünk és vidd véghez Isten feladatát.
Szedelőzködjünk, indulás.
Te fogsz rá vigyázni, Swire.
Nem vagyunk ám olyan rosszak, mint azt hiszed.
Élve kellesz nekünk.
Úgy látom, hogy az életbe tartásban elég jó vagy.
Sok évet töltöttem a király seregében Wolffal és Griffel.
Őszinte leszek, még sohasem néztünk
farkasszemet egy démonnal, de megküzdünk vele.
- Vele mi történt? - Ivot elfogták.
Nem akart beszélni, ezek azok az átkozott franciák kivágták a nyelvét.
És ő?
Mold az az ember, akit jobb ha elkerülsz...
vagy különben hullaként végzed.
És Dalywag egy kínzómester, egy hóhér.
És ha igazak a pletykák, akkor még gyilkos, tolvaj és nőket bemocskoló.
De különben jó ember.
- És Ulric? - Nekem feleségem és gyerekem van.
Én a pénzért vagyok itt. De Ulric meg azért, mert Isten ezt parancsolta.
Égj el!
Kegyelmezzetek, kérlek.
Nem tettem semmit.
- Segítenünk kell neki. - Máglyát érdemelsz.
- Nem tettem semmit. - A boszorkányt el kell égetni.
- Az ördöggel cimborálsz. - Mi a bűne?
- Halált hozott a falunkra. - A halál jön magától, nem kell hívni.
Ez nem a te dolgod, szerzetes. Menj hátrébb.
Nem tettem semmit.
Félre.
Mivel vádoljátok ezt a nőt?
Lepaktált az ördöggel, és megmérgezte a vizünket.
Most a fele falu halott.
Csak egy szimplán megáldottam a vizet, hogy mindenkit megóvjon.
- Hazudsz. - Nem tettem semmi rosszat.
Az egész azután kezdődött miután elment a forrásunkhoz.
Megátkozta, ezért égnie kell.
Vagy különben meghal a falu többi lakója is.
Állj arrébb.
Nem fogom még egyszer elmondani.
Hátra.
Köszönöm.
Ne merj még egyszer megállni.
Gyere, csuhás.
Ahogy a nap felkel és nyugszik, úgy kell a boszorkányokat is elégetni.
Északon van egy falu, ahol 128 boszorkányt égettek el egyetlen éjszaka alatt.
16 darabot minden órában, 8 órán keresztül.
Mire vége lett annak az éjszakának az összes nőt lemészárolták a faluban.
Ezután a férfiak a disznókkal háltak.
Nem elég a pestis, Isten azt is hagyja, hogy disznókkal háljunk.
Jártál már abban a faluban, amit keresünk?
Nem, de tudom, hol van.
Azt mondták, hogy ott a pokol fog várni ránk.
Ha beszari vagy lépj le nyugodtan. És én majd bezsebelem a részedet.
A Templom mit gondol, honnan származik ez a pestis?
Én nem hiszem, hogy Isten büntetne minket, mint ahogy azt sokan mások.
Szerintem a franciáktól jött, azok ott mind szarháziak.
Most az egyszer nem is vagy olyan messze az igazságtól.
Három nyárral ezelőtt csatát vívtunk a normandiai Crecynél.
Edvárd király seregének esélye se volt.
A franciák legalább ötszörös túlerőben voltak.
A franciák...
Ó azok a franciák.
Megérezték a győzelmet.
Az íjászaink azon a napon használták először a hosszú íjat.
Gyorsabban lehet tölteni, és messzebbre visz.
A franciák nyilai használhatatlanok voltak, nem értek el minket.
A miénk meg, mint egy sötét, zúgó felhő.
Mire lement a nap a harcmező tele volt halottal és haldoklóval.
A csata után ilyenkor a Misericordert szoktuk használni.
A Misericorder, a "kegyelem-hozó. "
A hónaljnál kell bedöfni egyenesen a szívbe. Gyors és fájdalommentes.
De azon a napon nem így történt.
Edvárd király megparancsolta, hogy minden
életbe maradt franciával kegyetlenül végezzünk.
Karokat, fejeket, lábakat...
vágtunk le.
Isten legnagyszerűbb serege egy barbár hordává alakult.
Bocsáss meg, de ennek mi köze a pestishez?
Azon a napon meghívtuk a halált.
És azóta nem ment el.
Az a nő, akit megölt...
nem volt boszorkány.
Miért jelentkeztél önként erre az útra, csuhás?
Hogy Istent szolgáljam.
Isten szolgálod a boszorkányok megölésével is.
Az a nő már halott volt.
Ha én nem szabadítom fel, akkor elégették volna.
Így kevesebbet szenvedett.
Néha csak ennyit tehet az ember.
Azt mondta, forduljunk vissza.
Ahová tartunk, ott az emberek vadállatokká alakultak.
Biztos kell lennie valami szép, különleges dolognak,
hogy ott hagytad a meleg kis kolostorodat.
- Nem akarsz mondani valamit? - Nem.
Tudod, hogy mi a munkám?
Kínzómester vagyok. Egy igazság kicsikaró. Órákat szoktam tölteni az emberekkel.
Megérzem a hazugságot. És most azt érzem rajtad.
Szegted már meg valamelyik esküdet, fiú?
Hagyd békén, Mold.
Hátra.
Griff?
- Azt mondtam, hátra. - Hagyj békén.
Hadd nézzem meg.
Csak megnézem.
Rendben? Jól van, barátom, csak megnézem.
Miért nem szóltál?
Sajnálom.
Az ő útja itt befejeződik.
Megbocsátást akarok.
Gyónom kell a szerzetesnek.
- Nem, tovább terjedhet. - Ki a pokol kérdezet téged?
Meggyóntatlak.
Megbocsátást fogsz nyerni.
Te meg kussolj.
Mi Atyánk, ki vagy a mennyekben,
szenteltessék meg a te neved;
Jöjjön el a te országod; legyen meg a te akaratod,
mint a mennyben, úgy a földön is.
A mi mindennapi kenyerünket add meg nékünk ma.
Szeretnék egy kicsit egyedül maradni vele.
Rendben.
Örülök, hogy te fogod csinálni.
Viszlát, barátom.
Temessétek el.
- A denwitchi erdő. - Milyen messze van a mocsár?
Fél napnyira.
Mostantól vigyázz magadra.
Ma este te őrködsz, Swire.
Griff feloldózása...
nagy bátorságra vall.
Komolyan úgy hiszi, hogy ebben a faluban, fel tudják támasztani a holtakat?
Máskülönben nem lennék itt.
Te kételkedsz benne?
Szerintem vadászni szellemidézőkre, démonokra
inkább az embereket szolgálja, mint Istent.
Sok mindent tanultál abban a kolostorban.
A démonok és szellemidézők köztünk járnak.
Te is hamarosan rájössz erre.
Alszok egyet.
Averill.
Averill?
Averill.
Ébredjetek.
Ulric, ébredjetek.
- Emberek vannak arra. - Csendet. Mit láttál? Hányan vannak?
Itt vannak az erdőben. Nem tudom, hányan vannak.
Nem tudja.
Mold, előre, gyerünk.
Várjatok.
Befelé, gyerünk.
Hol van Ivo?
Jól vagy?
Ivo meghalt.
Miért hagytad el a tábort?
Beszélj!
- Azért jöttem, hogy találkozzak egy nővel. - És hol van?
Nem élte túl az erdőben.
Isten megbüntetett mert elhagytam az ő kolostorát.
Istennek jobb dolgai is vannak ennél.
Miattad...
meghalt az egyik emberem.
Ha tovább akarunk menni, akkor most kell indulnunk.
Honnan tudjuk, hogy ezek az emberek már nincsenek itt?
Ezek nem voltak mások csak sima tolvajok.
- Elvezetsz minket a nagy mocsárhoz. - Nem kényszeríthet.
Vagy elvezetsz...
vagy itt maradhatsz egyedül elátkozva.
A falu a mocsár másik felén van.
Mi a terv?
Megkeressük az eretneket...
elfogjuk, és ketrecbe zárjuk.
- A ketrecet nem tudjuk átvinni a mocsáron. - Akkor itt hagyjuk.
Idehozzuk az eretneket.
Gyerünk, fiú.
Gyere.
Mi szél hozott ide titeket?
Menedéket keresünk.
Csak egy helyet, ahol megpihenhetünk.
Akkor üdvözlünk titeket.
Hob vagyok.
Én meg Ulric.
Megtámadtak titeket?
Az erdőben.
Akkor jól tettétek, hogy ide jöttetek, az az erdő veszélyes tud lenni.
- Megkérdezhetem, hogy mit csináltok? - Segíteni szeretnénk a szenvedésen.
Segíteni?
És mégis mitől?
A pestis neve nem ért el idáig?
A szó ide ért.
Gyertek.
Mi a franc folyik itt?
Meg kell tévesztenünk a szellemidézőt.
Senki sem tesz semmit, amíg én nem szólok.
Kaptok ételt meg ágyat.
Holnap meg megmutatjuk az erdő biztonságos részét.
Nem láttok szívesen?
Dehogynem.
De miért maradnátok?
Ott vannak a vödrök, ha megakarnátok mosakodni.
Most nem alkalmas az idő, hogy elvakítson a gyász.
Ha ez lenne a pokol, akkor már alig várom a mennyországot.
Te aztán nem fogsz oda jutni, higgy nekem.
Én fogom ellátni a sebeiteket.
Majd én a tiédet.
Az elég komolynak látszik.
- Gyere velem. - Hadd nézze meg.
- Honnan jöttél? - A Staveley kolostorból.
Sopánkodsz valamiért.
Ilyen nyilvánvaló?
Nőről van szó?
- Nem bűn szeretni egy nőt. - Esküt tettem Istennek.
Egy férfinak többre van szüksége az isteni szeretnél.
És nem szabad ezért megbüntetni.
Van férjed?
- A férjem meghalt. - Sajnálom.
Vetkőzz le.
Be kell kötöznöm a sebed.
Már kezd múlni a fájdalom.
ez hihetetlen, elmúlt a fájdalom.
Ez egy erős keverék.
Megkérdezhetem, hogy hogyan halt meg a férjed?
- Egy olyan mint te ölte meg. - Olyan mint én?
Isten embere.
Ez a templom mér régóta nem látott istentiszteletet.
- Az a nő, akivel... - Csak ellátta a sebemet, ennyi.
Itt semmi sem az, aminek látszik.
Melegen akartok tartani minket?
Gyermekek.
Úgy találtam.
- Hol? - A mocsárban.
Minden falu temetője megtelt.
Itt nincsenek tömegsírok, se égő holttestek.
Azért nem ítélheted el őket, mert nem kapták el a betegséget.
Ezelőtt már egy csapat ide lett küldve ugyanezzel a feladattal.
Négy ember, egy sem tért vissza.
Egy hozzám hasonló férfi vezette őket.
Ezt a jelent csak a püspök követei hordhatják.
És azon is lányon ez volt.
Kérlek, üdvözöljétek a vendégeinket. Ami a miénk az a tiétek is.
A vendégeinkre.
És szeretnénk megköszönni, hogy eddig megkímélt minket a szörnyű...
pestis, ami terjed a földön.
Ha szabad...
szeretnénk kifejezni hálánkat a vendégszeretetekért.
Most imádkozzunk.
Én csak egy áldást vártam, nem az egész mi atyánkot.
A nők többségben vannak itt. Talán ezért is beszél egy nő a nevűkben.
Ne legyél bolond.
A gonosz itt él ezen a helyen, ezekben az emberekben.
Osmund.
Szívnom kell egy kis friss levegőt.
Az erdőben találtunk rá.
Mielőtt meghalt volna még beszélt rólad.
Bocsáss meg, uram, dühös vagyok.
Miért vetted el?
Miért árultál el?
Miért?
Miért árultál el?
Osmund?
Osmund.
Osmund?
- Mi bajod van? - Vadállatokká váltunk.
Többé kell változnunk, hogy legyőzhessünk a félelmünket.
Itt nincs semmiféle gonosz, csak egy egyszerű falu, ahová nem ért el a ragály.
A szíved szenvedése elnyomja az érzékeidet.
Honnan tudhatnád? Nincs is szíved.
Tudom, hogy mi az a gyász.
A feleségem és a gyermekem már Isten mellett vannak.
Igen...
ezt a falut nem érte el a pestis.
De Isten sincs jelen itt.
És ezért meg kell fizetniük.
Szégyenlős vagy?
Rusnya vagyok, és keresztény.
És ez nem éppen a legjobb kombináció itt.
Takarodj.
Mikor fogjátok eltemetni?
Ne aggódj ez miatt, én majd mindent elintézek.
Láthatnám mégegyszer?
Fogod.
Most azt akarod mondani, hogy ezek az emberek bántani akarnak minket.
Különösen engem.
Abban a pillanatban tudtam, amikor belenéztem Ulric szemébe.
De azt nem tudom, hogy te melyik oldalon is állsz.
Jöjj velem.
Gyere.
Mi történik?
Valami amit látnod kell.
Most.
Mi a baj?
Kopj le.
Egyetek, igyatok.
Keresztényként jól kell ismerned az árulás fogalmát.
Ne veszítsd el a fejed. Koncentrálj.
Takarodj.
Ne veszítsd el az eszed. Nézz rám!
Gyerünk, fiú.
Ribanc.
Ezek a keresztények azt mondták, hogy menedéket keresni jöttek a falunkba.
Ez volt az igazi céljuk.
Hívatlanul jöttek a falunkban kegyetlenséggel és gyűlölettel fűtve.
Ezek Isten ajándékai a számunkra.
Ezek az ő szavai.
És ezek a férfiak az ő követei.
Három évszázadnyi elnyomás és zsarnokság után...
most újra visszatértek.
Nem élvezzük a kínzást.
Csak tesszük, amit tennünk kell, hogy biztonságban maradjunk.
A pestis az egy keresztény ragály, amit az
Istenetek küldött, hogy megbüntesse a népét.
Ha keresztény véretekkel beterítem a környéket, akkor a pestis távol marad.
Elhiszitek ezt az istenkáromló mocskot?
Végezzünk velünk, ribanc. Legyünk túl rajta.
Megadom nektek a lehetőséget az életre.
Fordítsatok hátat a bosszúvágyó isteneteknek, és szabadok lesztek.
Vagy maradjatok vele, és akkor meghaltok.
Innen egy ember sem fog behódolni neked.
- Én akarok lenni az első, aki meghal. - Ki akar élni?
Te?
Én megverekednék Ulriccal azért az első helyért.
Válassz egyet.
Te fel fogod adni.
Majd jól szét kefélem az anyád seggét a pokolban.
Az anyám életben van, és nem szereti a katonák társaságát.
Gyerünk.
Gyerünk, emberek.
- Legyen szép halálod, barátom. - Úgy lesz.
Gyerünk.
A szerelmem és én, boldogan éltünk a bűnben.
Most a szerelmemnek megfeketedett a bőre.
A szerelmünk megkérdőjelezhetetlen volt.
Így volt.
És a szerelemem most már egy koporsóban rothad.
Na most meg tanulod, hogy mi az a fájdalom.
Nekem már nem taníthatok semmit a fájdalomról.
Ne nézz oda.
Nézz máshova.
Vér a vérünkből, szentségtelen háromság.
Felajánljuk és lemészároljuk ezt a bárányt...
hogy a halál, ami nem is a miénk maradjon távol tőlünk.
Keresztény vér, ami visszataszító és beteg...
folyjon a mocsarunkban.
Átkozott kurva, kinyírlak.
Fel foglak hasítani, hallottad?
Fel foglak hasítani.
Válassz még egyet.
Feladom.
Nem, nem adod fel.
Ha megpróbálod, akkor a saját kezeimmel foglak megölni.
Esküszöm.
Swire, figyelj ide, ha hátat fordítasz Istennek, akkor a pokolban fogsz égni.
- Ki foglak szabadítani titeket. - A pokolban fogsz égni.
Meg fognak ölni.
Istenre esküszöm, meg fognak ölni.
- Ne csináld.. - Istenre esküszöm, meg fognak ölni.
Isten, hagyj el. Hátat fordítok neked örökre.
Isten, hagyj el.
Hátat fordítok neked örökre.
Szentlélek, hagyj el örökre.
Krisztus, hagyj el örökre.
Krisztus...
hagyj el örökre.
A hamis bálványok eltűntek.
Isten itt hagyott.
A Szentlélek itt hagyott.
Krisztus itt hagyott.
Ezek az emberek elkísérnek a falu határáig.
Szabadon távozhatsz.
Hova megyünk?
Osmund.
- Fel fogod adni. - Hagyd békén a fiút.
Hagyd a fiút és válassz egy férfit.
Ő még csak egy fiú.
Ez a szerzetes azért jött, hogy visszaállítsa a hitünket.
Ma ő fogja elhagyni a sajátját.
Abban a kunyhóban ott van a szerelmed.
- Visszahoztam neki. - Meghaltam és a pokolban vagyok.
Nem, Osmund, akkor hagytad el a poklot, amikor átvágtál a mocsarunkon.
Élj velünk tovább.
Élj tovább a szerelmeddel.
Itt nincs düh.
Nincs pestis, nincs Isten.
Miért teszed ezt velem?
Mert kedvellek.
Fordíts hátat az Istennednek, és újra együtt lehettek.
Menj.
Osmund.
Ne engedj a csábításnak.
Ez nem ő!
Osmund.
Averill.
Nem, gyere ide.
Ne, Averill.
Averill, nézz rám.
Jól van.
Istennel vagy.
Én is jövök utánad, ígérem.
Ígérem.
Szeretlek, Averill.
Az Atya...
a Fiú...
és a szentlélek nevében. Ámen.
Averill Istennel van.
Ahogy én is.
Ez mutatja, hogy mily kegyetlenek.
Isten nevében még akár a saját szerelmüket is képesek legyilkolni.
A fiú nem fordított hátat. Nem fordított hátat.
Nincs hatalmad.
Hob, feszítsétek keresztre mindet.
Isten embereit nem tudod a hitük ellen fordítani.
Nem félek tőled, vagy a pogány a talpnyalóidtól.
Befejezted?
Hozd a lovakat.
Feszítsetek keresztre minket, és akkor meg lesztek kímélve.
Ez a ti boszorkányotok agyszüleménye.
Ti hoztátok a földünkre a halált.
Most az egyszer az igazat beszéled.
Elhoztuk a halált.
Nem védhet meg titeket Isten haragjától.
Bánjátok meg bűneiteket mielőtt még túl késő.
Indulás.
Bánjátok meg bűneiteket.
Fel fogod adni a hited.
Soha.
Nem.
Soha.
Állj.
Hadd beszéljek a fiúval.
Helyesen cselekedtél.
Mind Isten keze által fognak megdögleni.
Tépd le az ingem.
Én vagyok a halál.
Enyém a bosszú.
Isten dühe le fog súlytani rátok.
Isten visszatért.
Lódulj.
Hol vagy?
- A pokol tárt karokkal várd rád. - A pokol nem létezik.
- A mennyországnak nem kellesz. - A mennyország nem létezik.
Miért? Miért követted azt a cafkát?
Mert gyönyörű volt.
És valódi.
Ez...
a valódi.
Nincs Isten.
Hol vagy?
Ne ölj...
emlékszel még?
Emlékszel még?
Averill a purgatóriumban volt.
Csak a te zavart fejedben.
Az eszedbe se jutott, hogy talán nem is halt meg?
Az erdőben találtunk rá sebesülten, de még élt.
Ez nem igaz.
De igen, Osmund, Averill nem halt meg, mindvégig életben volt.
Elkábítottam.
És akkor...
miért temetted el?
Mert az embereknek csodákra van szükségük.
És imádják a csodatevőket, bárki is legyen az.
Az emberek ebben a faluban hittek bennem.
- Ahogy te is. - Averill halott volt.
Te ölted meg.
Averill halott volt.
Halott volt.
Hozd vissza.
Könyörgöm, hozd vissza.
Nem, nem tudom.
Imádkozz az Istenedhez.
Nézd meg, hogy ő mi tesz.
Halott volt.
Averill halott volt.
Nincs annál gyönyörűbb, amikor visszatérjük az embereket Istenhez.
Azok számára nem létezik a mennyország, akik öltek.
A pestis nem egy magasabb célt szolgál.
És azokkal, akik azon a napon túlélték kardjainkat, hamarosan a ragály végzett.
Nem a boszorkány védte őket.
Egyszerűen csak távol volt mindentől a falu.
És amikor a pestis átgázolt a mocsarukon...
velük is végzett.
Osmund.
Megérkeztünk.
Osmund.
Csoda, hogy épségen visszatértél.
Az meg ki?
A szellemidéző, akit a püspök elé kell vinnem.
Gyere, ez az.
Hányan maradtak?
Elegen.
Vigyázzon rá.
Nem szükséges.
Visszatért Istenhez.
Soha nem láttam többet.
De hallottam róla történeteket.
Sötét történeteket.
A következő évben Osmund szíve kővé dermedt.
A gyász árnyékában a gyűlöletre talált.
És Isten nevében kardot ragadott...
hogy bosszút álljon.
Segíthetek?
Kérem.
Nem tettem semmi rosszat.
Kérem.
Rossz embert kaptak el.
Vallomást akarok, de maradjon életben.
Osmund.
Nem vallott.
Biztos vagy benne, hogy boszorkány?
Hol van?
Néhány azt állították, hogy rátalált a boszorkányra...
aztán megkínozta és elégette.
Mások azt állították, hogy sose talált rá...
csak a bűnét látta azoknak a szemében, akiket megvádolt.
Szeretném azt hinni, hogy rátalált a békére...
és látja a gyönyörűséget a világban...
és a jóságot.
--==stickyfingaz==-- http://horrorfreaksubs.try.hu