Adaptarea HD : lari13 @ CZTeam. Vizionare Placuta!
Anul Domnului 1348
Mirosul greu al morţilor otrăvea aerul.
Ciuma mult mai crudă şi mai nemiloasă decât războiul
se abătuse asupra noastră.
O molimă ce ne va omorî jumătate din regat.
De unde venea? Ce o făcuse să se împrăştie?
Preoţii spuneau că e pedeapsa Domnului.
Dar pentru ce păcat? Ce poruncă încălcasem?
Nu. Noi ştiam adevărul.
Asta nu era lucrarea Domnului, ci a Diavolului.
Sau o vrăjitorie.
Misiunea noastră era să-l răpunem pe demon.
Asta era salvarea Domnului.
Frate Thomas!
- Cine a fost luat dintre noi? - Fratele Ignatius.
- A fost ciuma? - Nu ni s-a spus.
Eu n-am niciun simptom. Te rog, frate,
lasă-mă să ies.
MOARTEA NEAGRĂ
Averill.
- Slavă Domnului că eşti teafără. - Unde ai fost?
Am fost închis. M-au bănuit că sunt bolnav.
- Am crezut că eşti mort. - Sunt bine.
- M-am rugat pentru tine. - Sunt bine.
Ţi-am adus mâncare.
Unul din fraţi a murit azi dimineaţă.
Mânăstirea nu mai e un loc sigur. Trebuie să pleci.
Trebuie să te ascunzi în pădurea Dentwich până se termină.
Stareţul a zis sâmbătă
că Dumnezeu a trimis ciuma ca să ne spele de păcate.
- Ne pedepseşte Dumnezeu? - Nu.
Trebuie să pleci.
Trebuie să te întorci la Dentwich.
Trebuie să pleci.
Osmund...
- Averill, ai să mori. - Şi tu nu?
Vino cu mine.
Dacă părăsesc mânăstirea, îl trădez pe Dumnezeu.
Deja l-ai trădat.
Ştii crucea martirilor din pădurea Dentwich?
Am să te aştept acolo în fiecare dimineaţă, timp de o săptămână.
Apoi am să plec.
Iartă-mă, Tată, sunt derutat. Mărturisesc, sunt în mare impas.
Te pot sluji în afara acestor ziduri?
Voi pleca, dar nu mă voi întoarce de la credinţa ta.
Arată-mi voia ta.
Tată, dă-mi un semn!
Sunt Ulric, trimisul episcopului.
Ce vă voi spune acum, trebuie să rămână între aceste ziduri.
Episcopul a auzit că ar fi un sat care n-a fost afectat de ciumă.
Se spune că este un refugiu contra molimei.
Multe sate n-au fost afectate încă de ciumă.
Se spune că sătenii de acolo sunt mai presus de moarte.
O mare greşeală.
Trăim vremuri grele.
Asemenea zvonuri fantastice
îşi găsesc uşor adepţi printre oamenii mai puţin educaţi decât noi.
Tocmai de-asta nu putem da curs zvonurilor şi superstiţiilor.
Oamenii nu mai ascultă de Dumnezeu.
Trebuie să avem grijă ca turma Lui să nu caute răspunsuri în afara bisericii.
Trebuie să mă asigur personal că aceste sat este în regulă.
- Şi cu ce te putem ajuta noi? - Satul se află în zona marilor mlaştini.
Am nevoie de un ghid, un om al Domnului care să ne conducă.
Niciun om de aici nu este potrivit pentru o asemenea sarcină.
Cu binecuvântarea episcopului, pot alege ce om vreau de aici.
Dar din respect, las alegerea la voia dvs.
- Vă duc eu acolo. - Nu, el este un novice.
- E nevoie de cineva experimentat. - Lăsaţi-l să vorbească.
Spuneţi că satul este în marile mlaştini. Eu am crescut lângă Dentwich Forest.
Cunosc zona mai bine ca oricine.
Are experienţa de care am nevoie.
Ne vei conduce acolo. Plecăm în zori.
Osmund, acel om este mai periculos decât ciuma.
Părinte, mă voi ruga pentru îndrumare.
Dumnezeu va fi cu noi.
Chiar dacă vei supravieţui, lumea de afară te va schimba.
Poate nu va fi aşa, părinte.
Avem un ghid.
Dumnezeu nu mai are bărbaţi? Ne-a trimis un băiat?
- Te vei descurca, fiule? - Pot să vă conduc acolo.
Roagă-te să poţi.
Cu asta le vom despărţi capul de fund.
Cum adică?
Cât de multe ştie?
Din câte se pare, Ulric nu i-a spus prea multe.
Satul în care mergem...
şi-a întors faţa de la Dumnezeu şi l-a înlocuit cu un demon.
Sacrifică oameni.
Se mănâncă între ei şi învie morţii.
Îl vom captura pe liderul satului,
şi îl vom duce înapoi pentru judecată şi execuţie.
Episcopul vrea să-l interogheze personal pe necromant.
Ce este un necromant?
Este acela care dezgroapă morţii din pământ şi îi readuce la viaţă.
Avem uneltele şi voinţa necesară pentru a trimite pe oricine în Iad.
- Dumnezeu este cu noi. - Deci m-aţi înşelat.
Întoarce-te la mânăstire dacă te simţi înşelat,
sau vino cu noi şi înfăptuieşte lucrarea Domnului.
Să strângem şi să plecăm!
E valabil şi pentru tine, Swire.
Nu suntem aşa răi pe cât crezi.
Suntem mult mai răi. Dar avem nevoie de tine în viaţă.
Sunteţi numai potriviţi să mă ţineţi în viaţă.
Am petrecut mulţi ani în armata regelui, alături de Wolfstan şi Griff.
Am să fiu sincer cu tine.
N-am întâlnit niciun demon până acum, dar asta nu ne va ţine din drum.
- Ce s-a întâmplat cu el? - Ivo a fost capturat.
N-a vrut să vorbească, şi francezii i-au tăiat limba.
Şi el?
De Mold trebuie să te ţii departe, asta dacă n-ai pe cineva de omorât.
Iar Dalywag este un torţionar, un călău.
Se spune că este un hoţ, un criminal şi un violator.
Altfel este un tip bun.
- Şi Ulric? - A avut nevastă şi copil.
Eu am venit aici pentru bani,
dar Ulric a venit fiindcă aşa i-a spus Dumnezeu.
- Arzi! - Nu sunt un demon!
Aveţi milă de mine, vă rog!
Arzi demonule!
N-am făcut nimic.
- Trebuie s-o ajutăm. - Meriţi să arzi!
- N-am făcut nimic. - Arzi, vrăjitoareo, arzi!
- Trăieşti cu Diavolul! - Ce a făcut?
- A adus moartea în satul nostru. - Moartea nu vine la invitaţia oamenilor.
Nu e treaba ta, călugărule, Pleacă de aici!
La o parte!
- De ce e acuzată această femeie? - A otrăvit fântâna împreună cu Diavolul.
Acum jumate din săteni sunt morţi.
Am binecuvântat apa ca să-i apăr pe săteni.
- Minciuni! - N-am făcut nimic rău.
Oamenii au început să moară după ce a fost ea la fântână.
- A mărturisit? - Nu, dar a văzut-o lumea.
Acum trebuie să ardă, ca să se rupă vraja asupra satului!
Dă-te la o parte!
A doua oară nu te mai rog.
Mulţumesc.
Să nu te mai opreşti.
Vino, melc maro.
Cum răsare şi apune soarele, aşa ard sătenii vrăjitoarele.
Într-un sat din nord au ars 128 de vrăjitoare într-o noapte.
Asta înseamnă 16 pe oră, 8 ore la rând.
Până dimineaţă au omorât toate femeile din sat.
La sfârşitul săptămânii bărbaţii regulau porci.
Ciuma nu-i o pedeapsă suficient de mare.
Acum Dumnezeu ne pune să regulăm şi porci.
Ai fost vreodată în satul pe care îl căutăm?
Nu, dar ştiu unde este.
Ne aşteaptă Iadul acolo.
Dacă n-ai stomac pentru treaba asta, mai bine pleacă.
Voi lua eu şi partea ta de recompensă.
De unde crede biserica că vine ciuma?
Eu nu cred că e pedeapsa lui Dumnezeu.
Eu zic că vine din Franţa. De acolo ne vin toate relele.
De data asta nu eşti prea departe de adevăr, Swire.
Acum trei veri am luptat în bătălia de la Crécy, în Normandia.
Armata regelui Edward nu avea nicio şansă.
Francezii erau de cinci de ori mai mulţi decât noi.
Francezii?
Francezii...
Simţeau deja victoria.
În ziua aceea, pentru prima oară, arcaşii noştri au folosit arcuri lungi.
Trăgeau mai repede şi la distanţă mai mare.
Săgeţile francezilor nici măcar nu ajungeau la noi.
Ale noastre erau ca un nor întunecat şi zumzăitor.
La sfârşitul zilei, câmpul era plin de morţi şi muribunzi.
Obiceiul era ca cei ce câştigă bătălia,
să ucidă muribunzii cu misericord-ul.
Misericord-ul este "curmătorul de suferinţă".
Îl înfigi la subraţ, direct în inimă. Rapid şi fără dureri.
Dar ziua aceea n-a fost una a milei.
Regele Edward a ordonat ca francezii care au supravieţuit
să fie ucişi fără milă.
Mâini, capete, picioare, au fost tăiate.
Cea mai grozavă armată a Domnului
se transformase într-o hoardă de sălbateci.
Iartă-mă, dar ce legătură are asta cu ciuma?
În acea zi, am chemat moartea,
şi de atunci n-a mai plecat.
Femeia pe care ai omorât-o,
nu era vrăjitoare.
De ce te-ai oferit voluntar, călugărule?
Ca să-l slujesc pe Dumnezeu.
Omorând vrăjitoare îl slujeşti pe Dumnezeu.
Femeia aceea era deja moartă.
Eu doar am salvat-o de la arderea pe rug.
I-am curmat suferinţa.
Uneori asta e tot ce poţi face.
A zis să ne întoarcem.
Acolo unde mergem oamenii au devenit sălbateci.
Trebuie să fie un motiv cu totul special
care te-a făcut să pleci din mânăstirea aia caldă şi frumoasă.
- Ai ceva să-mi spui? - Nu.
Ştii care e meseria mea?
Sunt torţionar. Scot adevărul din oameni.
Îi torturez ore în şir, fiindcă îi miros când mint.
Aşa te miros şi pe tine. În locul tău m-aş ruga în altă parte.
Ai încălcat vreun jurământ până acum, băiete?
Lasă-l în pace, Mold!
Înapoi!
Griff!
- Am spus înapoi! - Lasă-mă în pace!
Lasă-mă să mă uit.
Mă uit şi atât.
Bine, prietene? Doar mă uit.
De ce nu ne-ai spus?
Îmi pare rău.
Călătoria lui se termină aici.
Prefer misericord-ul.
Vreau să mă spovedesc călugărului.
- Curând ne vom molipsi şi noi. - Cine naiba ţi-a cerut părerea?
Îl voi spovedi.
Vino, îţi voi da iertarea de păcate.
Să-ţi ţii gura!
Te absolv de toate păcatele.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.
Tatăl nostru care eşti în ceruri,
sfinţească-se numele Tău, vie împărăţia Ta.
Facă-se voia Ta, precum în cer aşa şi pe Pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele, dă-ne-o noua astăzi...
Lasă-mă puţin singur cu el.
Bine.
Mă bucur că eşti tu cel care o face.
Rămas bun, prietene!
Îngropaţi-l!
- Pădurea Dentwich. - Cât mai e până la mlaştină?
Jumătate de zi, poate mai puţin.
Bazează-te doar pe tine. Dumnezeu şi-a scurtat orizonturile.
Swire, stai de pază în noaptea asta.
A fost un act de curaj că i-ai dat lui Griff iertarea de păcate.
Crezi cu adevărat că sătenii de aici pot învia morţii?
N-aş fi venit până aici dacă nu era aşa.
Te îndoieşti?
Cred că vânătoarea de necromanţi şi demoni
este mai mult pentru oameni decât pantru Dumnezeu.
Ai învăţat multe de când ai plecat de la mânăstire.
Demonii şi necromanţii sunt printre noi.
O să te convingi singur.
Cât de curând.
Mă duc să mă culc.
Averill!
Treziţi-vă!
Ulric, scoală-te! Wolfstan!
Ulric, sculaţi-vă!
- Ce s-a întâmplat? - Sunt nişte bărbaţi acolo!
- Ce ai văzut? - Sunt în pădure.
- Câţi? - Nu ştiu.
Nu ştie.
Mold, ia-o înainte!
Aşteptaţi...
Treci înăuntru! Acum!
Să nu mai mişti capul!
Nu!
Doamne!
Unde e Ivo?
Eşti teafăr?
L-am pierdut pe Ivo.
De ce ai părăsit tabăra?
Vorbeşte!
Am venit aici să mă întâlnesc cu o femeie.
- Şi unde este? - Nu a supravieţuit pădurii.
Dumnezeu m-a pedepsit fiindcă am părăsit mânăstirea.
Dumnezeu are treburi mai importante de făcut.
Din cauza ta,
unul din oamenii mei e mort.
- Trebuie să plecăm acum. - Şi dacă omul nostru este aici?
Ăştia erau doar nişte hoţi ordinari.
- Condu-ne la mlaştină! - Nu mai ascult de tine!
Ne vei conduce!
Sau vei rămâne aici singur şi îţi vei găsi sfârşitul.
Satul e dincolo de mlaştină. Care e planul?
Îl vom găsi pe eretic,
îl vom captura şi îl vom băga în cuşcă.
- Nu putem traversa mlaştina cu cuşca. - Atunci o vom lăsa aici!.
Îl vom aduce pe el încoace.
Haide, băiete! Vino!
Ce vă aduce în satul nostru?
Căutăm adăpost.
Un loc unde să ne odihnim.
Atunci sunteţi bineveniţi.
Numele meu e Hob.
Eu sunt Ulric.
Aţi fost atacaţi?
În pădure.
E bine că ne-aţi găsit. Pădurea e periculoasă.
- Pot întreba ce căutaţi aici? - Aducem alinare suferinzilor.
Alinare? Pentru ce?
- Ciuma n-a ajuns aici? - Doar am auzit de ea.
Veniţi!
Ce naiba se întâmplă?
Trebuie să le câştigăm încrederea ca să-l prindem pe necromant.
Nimeni nu face nimic fără să zic eu.
Vă vom da hrană şi paturi.
Mâine dimineaţă vă vom escorta într-o zonă sigură a pădurii.
- Nu suntem bineveniţi? - Ba da,
dar de ce aţi vrea să rămâneţi aici?
Aici găsiţi nişte găleţi. Vă puteţi spăla.
Nu e timpul să ne lăsăm orbiţi de milostenie.
Dacă aici e Iadul, contaţi pe mine pentru Rai.
Tu n-ai să ajungi în Rai, Swire, crede-mă.
- Mă voi ocupa de rănile voastre. - Şi eu mă voi ocupa de rănile voastre.
Rana aia trebuie tratată. Vino cu mine!
Las-o să se uite la rana ta.
- De unde eşti? - De la mânăstirea Staveley.
- Eşti îndurerat. - E chiar aşa evident?
E vorba de o femeie?
- Nu e un păcat să iubeşti. - Am jurat credinţă Domnului.
Unui bărbat îi trebuie mai mult decât dragostea divină pentru a rezista.
Dorinţa n-ar trebui pedepsită.
- Ai soţ? - Soţul meu a murit.
Îmi pare rău.
Dezbracă-te!
Trebuie să-ţi tratez rana!
A începui deja să mă lase durerea.
- Se duce incredibil de repede. - Este un leac puternic.
Cum a murit soţul tău?
- Oameni ca tine l-au omorât. - Oameni ca mine?
Oamenii Domnului.
În biserica asta n-a mai călcat nimeni de mult.
- Ce ţi-a făcut femeia aia? - Mi-a tratat rana.
Nimic de aici nu e ceea ce pare.
N-aţi vrea să ne încălziţi puţin?
Copilă...
- L-am găsit. - Unde?
În mlaştină.
În toate satele prin care am trecut cimitirele erau pline.
Aici nu văd nicio groapă, niciun cadavru arzând.
Nu-i poţi învinui că n-a ajuns ciuma aici.
A mai fost trimisă o echipă aici înaintea noastră.
Patru bărbaţi. Niciunul nu s-a mai întors.
Erau conduşi de unul ca mine.
Doar trimişii episcopului poartă acest medalion.
Fata aceea avea unul la fel la gât.
Să le urăm bun venit oaspeţilor noştri.
Ce este al nostru, este al vostru. Pentru oaspeţii noştri!
De asemeni, vrem să mulţumim
că am fost ocoliţi de cumplita ciumă ce bântuie pământul.
Dacă îmi permiteţi...
Aş vrea să-mi exprim mulţumirea pentru ospitalitatea dvs.
Acum să ne rugăm!
Tatăl nostru care eşti în ceruri, sfinţească-se numele Tău,
vie împărăţia Ta,
facă-se voia Ta, precum în cer aşa şi pe Pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele, dă-ne-o nouă astăzi...
Şi ne iartă nouă greşelile noastre,
precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Amin!
Mă aşteptam la o rugăciune, nu la întreg Tatăl Nostru.
Sunt mai multe femei decât bărbaţi aici.
Poate de-asta şeful este o femeie.
Nu te lăsa păcălit.
Diavolul sălăşuieşte aici, în oamenii ăştia.
Osmund...
Mă duc să iau puţin aer.
Am găsit-o în pădure.
A pomenit numele tău înainte să moară.
Iartă-mă, Doamne, că sunt supărat.
De ce mi-ai luat-o?
De ce m-ai trădat?
De ce?
De ce m-ai trădat?
Osmund...
Osmund!
- Osmund, ce te tulbură? - Am devenit nişte animale.
Va trebui să fim mai mult decât animale pentru a izbăvi aici.
Nu văd niciun rău aici.
E doar un simplu sat care n-a fost atins de ciumă.
Suferinţa ţi-a afectat inima. Revino-ţi!
Ce-ţi pasă? Tu n-ai inimă ca să suferi.
Am cunoscut şi eu jalea.
Soţia şi copilul meu sunt acum la Dumnezeu.
Da...
În satul ăsta nu există ciumă.
Dar nu există nici Dumnezeu.
Şi pentru asta vor suferi.
Eşti timid?
Sunt urât şi sunt creştin.
Asta nu este o combinaţie binevenită aici.
Dispari!
Când va fi îngropată?
Nu-ţi face griji, mă voi ocupa de tot.
- Pot s-o mai văd o dată? - O vei vedea.
Vrei să spui că oamenii ăştia n-au de gând să ne facă niciun rău?
În special mie?
Am ştiut asta din clipa în care m-am uitat în ochii lui Ulric.
Dar nu ştiu de partea cui eşti tu.
Vino cu mine!
Vino!
- Ce se întâmplă? - Ceva ca ar trebui să vezi.
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Lasă-mă!
Beţi şi mâncaţi...
Ca un creştin, vei aprecia conceptul trădării.
Păstrează-te cu firea! Nu intra în panică!
Termină!
Nu-ţi pierde minţile. Uită-te la mine, băiete!
Rezistă, băiete!
Târfa!
Aceşti creştini au venit în satul nostru,
susţinând că doresc adăpost.
Am să vă spun care este scopul lor.
Au venit neinvitaţi în casele noastre aducând ura şi vrajba.
Acesta este darul Domnului pentru noi! Acestea sunt cuvintele lui!
Iar aceşti bărbaţi minunaţi sunt ambasadorii lui.
13 secole de control şi intimidare,
privesc la noi de după acele gratii!
Nouă nu ne place suferinţa.
Facem doar ce trebuie pentru a ne menţine siguranţa.
Molima, boala creştinilor,
a fost trimisă de Dumnezeul vostru pentru a-şi decima poporul.
Vărsând sângele vostru creştin, vom ţine ciuma la distanţă.
Tu şi turma ta credeţi în aceste blasfemii!
Ucide-ne chiar acum, târfă!
Vă voi oferi tuturor şansa de a trăi.
Renunţaţi la Dumnezeul vostru răzbunător şi veţi fi liberi.
Păstraţi-l şi veţi muri.
Niciunul dintre noi nu se va pleca în faţa ta.
- Eu voi muri primul. - Cine vrea să trăiască?
Tu?
Mă voi lupta cu Ulric pentru şansa de a muri primul.
Alege unul.
Veţi renunţa la credinţă.
Prefer să ajung în Iad şi să i-o trag maică-tii în fund.
Mama mea trăieşte şi nu prea adoră compania soldaţilor.
Haideţi! Haideţi, oameni!
- Mori în pace, prietene. - Aşa voi face. Haideţi!
Iubita mea şi cu mine trăiam fericiţi în păcat,
dar iubita mea s-a umplut de bube negre.
Dragostea noastră a fost de netăgăduit...
Chiar aşa a fost.
Iar acum iubita mea putrezeşte într-un coşciug de lemn.
Acum vei învăţa ce înseamnă durerea.
Nu aveţi ce să mă învăţaţi despre durere.
Nu te uita! Uită-te la mine, fiule!
Sânge din sângele nostru, alungă Sfânta Treime.
Oferim acest miel drept sacrificiu,
ca moartea să rămână departe de noi.
Sângele creştin, putred şi bolnav,
în mlaştina noastră va fi vărsat.
Curvă blestemată, te omor!
Te deschid cu cuţitul, ai auzit?
Te tai în bucăţi şi le arunc!
Mai alege unul!
- Renunţ la credinţă. - Nu! N-ai s-o faci!
Dacă o faci, te omor cu mâinile mele!
Jur că te omor!
Swire, ascultă-mă! Dacă renunţi, vei arde în Iad!
- Mă întorc să vă eliberez. - Prietene, vei arde în Iad!
- Te vor omorî. - Nu te duce!
Jur pe Dumnezeu că te vor omorî.
- Nu te duce! - Jur pe Dumnezeu că te vor omorî!
Doamne, du-te! Renunţ la tine pentru totdeauna.
Doamne... du-te! Renunţ la tine pentru totdeauna.
Sfinte Duh, du-te pentru totdeauna!
Sfinte Duh... du-te pentru totdeauna!
Iisuse Cristoase, du-te pentru totdeauna!
Iisuse Cristoase... du-te pentru totdeauna!
Idolii falşi au fost alungaţi.
Dumnezeu s-a dus. Sfântul Duh s-a dus.
Iisus Cristos s-a dus.
Aceşti oameni te vor conduce la ieşirea din sat.
Eşti liber să pleci.
Unde mergem?
Nu!
Osmund...
- Vei renunţa la Dumnezeu. - Lasă băiatul!
Lasă băiatul şi alege un bărbat!
E doar un copil!
Acest călugăr a venit aici să ne readucă credinţa.
Astăzi, va renunţa la propria credinţă.
În acea colibă este femeia pe care o iubeşte.
- Am adus-o înapoi pentru el. - Sunt mort, sunt în Iad.
Nu, Osmond, ai lăsat Iadul în urmă când ai traversat mlaştina.
Vino să trăieşti aici cu noi.
Vino să trăieşti cu femeia pe care o iubeşti.
La noi nu există mânie, nu există ciumă,
nu există Dumnezeu!
- De ce îmi faci asta? - Fiindcă îmi place de tine.
Renunţă şi vei fi împreună cu ea.
Du-te!
Osmund!
Nu te lăsa pradă tentaţiei. Nu este ea!
Osmund! Osmund!
Averill...
Averill?
Nu! Vino încoace!
Averill!
Vino încoace!
Averill, uită-te la mine!
E-n regulă.
Eşti cu Dumnezeu.
Curând, voi veni şi eu după tine, îţi promit!
Îţi promit!
Te iubesc, Averill!
În numele Tatălui,
al Fiului,
şi al Sfântului Duh, amin!
Averill este cu Dumnezeu.
La fel şi eu.
Asta dovedeşte cât de cruzi sunt.
Chiar şi pe cei ce îi iubesc, îi sacrifică în numele Domnului.
Osmund!
Băiatul nu a renunţat la Dumnezeu!
Nu mai ai nicio putere aici!
Hob, crucifică-i pe toţi!
Nu ne poţi face să ne întoarcem faţa de la Dumnezeu!
Nu mă tem de tine, căţea păgână!
Ai terminat?
Aduceţi caii!
Crucifică-ne şi vei fi izbăvită!
Asta îţi închipui, vrăjitoare?
Voi aţi adus moartea pe pământul nostru.
De data asta ai spus adevărul. Am venit aici să vă aducem moartea.
Nu vă mai poate apăra de mânia Domnului!
Căiţi-vă înainte să fie prea târziu!
Căiţi-vă!
Vei renunţa la credinţă!
Niciodată!
Nu!
Niciodată!
Opriţi-vă!
Lasă-mă să vorbesc cu băiatul.
Ai procedat bine.
Vor muri de mâna Domnului.
Deschide-mi cămaşa!
Eu sunt moartea!
Răzbunarea este a mea!
Mânia Domnului va pogorî asupra voastră!
Dumnezeu s-a reîntors.
Mişcă!
Unde eşti?
- Iadul te aşteptă cu braţele deschise. - Nu există Iad.
- Raiul nu te vrea. - Nu există Rai.
De ce? De ce ai urmat-o?
Fiindcă este frumoasă.
Şi reală.
Cuşca asta e reală.
Nu există Dumnezeu.
Unde eşti?
Să nu omori! Îţi aduci aminte?
- Îţi aduci aminte? - Averill a trecut prin Iad!
Ce naiba e-n mintea ta sucită?
Te-ai gândit că poate Averill n-a murit niciodată?
Am găsit-o în pădure, rănită, dar în viaţă.
Nu-i adevărat!
Ba da, Osmund! Averill n-a murit. Era în viaţă.
Eu am drogat-o.
Am drogat-o!
Şi de ce... Şi de ce ai îngropat-o?
Fiindcă oamenii au nevoie de miracole,
şi îl venerează pe cel care le face, oricine ar fi el.
Oamenii din sat au crezut în mine. La fel şi tu.
- Averill era moartă! - Tu ai omorât-o.
Averill era moartă!
Era...
Era moartă.
Adu-o înapoi!
Te implor, adu-o înapoi!
Nu, nu pot.
Roagă-l pe Dumnezeul tău, poate ţi-o aduce el.
Era moartă. Averill era moartă...
Nu e nimic frumos sau înălţător
în readucerea oamenilor la Dumnezeu.
Nu există loc în Rai pentru cei care au ucis.
Molima n-a servit vreunui scop înalt.
Cei care au scăpat de săbiile noastre în acea zi,
curând au căzut răpuşi de boală.
N-au fost protejaţi nicio clipă de vrăjitoare.
Au fost pur şi simplu izolaţi.
Şi odată ce ciuma a traversat mlaştina,
au murit şi ei.
Osmund!
Am ajuns.
Osmund...
Este un miracol că te-ai întors sănătos.
Cine e acolo?
Necromantul pe care trebuie să il ducem episcopului.
Vino încoace!
- Câţi dintre voi au scăpat? - Destui.
Să aveţi grijă de el.
Nu e nevoie.
S-a întors la Dumnezeu.
Nu l-am mai văzut niciodată.
Am auzit doar poveşti. Poveşti sumbre.
Că în anii ce au urmat, inima lui Osmund s-a răcit.
Că în umbra amărăciunii a descoperit ura,
şi că în numele Domnului a ridicat sabia,
şi răzbunarea a devenit crezul lui.
Cu ce vă pot ajuta?
Vă rog.
N-am făcut nimic rău.
Vă rog.
Aţi ales femeia greşită.
Vreau să mărturisească, dar vreau să rămână în viaţă.
Nu...
Vă rog...
Osmund, nu vrea să mărturisească.
Eşti sigur că e vrăjitoare?
Unde e?
Unii spun că a găsit-o pe vrăjitoare,
şi că a torturat-o şi a ars-o pe rug.
Alţii spun că nu era ea.
Că şi-a văzut doar vina în ochii ei acuzatori.
Aş vrea să cred că şi-a găsit pacea,
şi că va continua să vadă frumuseţea lumii.
Şi bunătatea.
Adaptarea HD lari13 @ CZTeam.