Godina Gospodnja *1348*
Smrad leševa trovao je vazduh kao otrov.
Kuga koja beše okrutnija od rata, bila je nad nama.
Pošast koja je pretila da ubije pola kraljevstva.
Odakle je došla?
Ko nam je doneo?
Sveštenik nam reče da je ovo Božija kazna.
Za koji greh? Šta smo to učinili za ovakvu kaznu?
Ne, mi smo znali istinu.
Bog sa ovim nema ništa, već Đavo.
Ili vradžbine.
Naš je zadatak da oteramo demona, u Božije ime.
Brate Tomase.
- Još neko je umro? - Brat Ignacio.
- Kuga? - Ne znamo.
Ja nemam simptome. Molim te brate.
Pusti me napolje.
CRNA SMRT
Averila.
Hvala Bogu, dobro si.
- Gde si bio? - Zatvoren, mislili su da sam bolestan.
Mislila sam da si mrtav.
- Dobro sam. - Sve vreme, molila sam se za tebe.
Dobro sam.
Doneo sam hranu.
Jedan od braće umro je jutros.
Čak ni u manastiru više nije bezbedno.
Moraš otići u Denvičku šumu dok ovo ne prođe.
Poglavar kaže da je ovo poslato kao kazna za naše grehove.
- Kažnjava li nas Bog? - Ne.
Sada moraš da ideš.
Moraš otići u Denvič.
Moraš...
- Ozmonde, ja... - Averila, umrećeš.
A ti nećeš?
Pođi sa mnom.
Ako odem iz manastira, izdaću Boga.
Već si ga izdao.
Znaš li gde je Mučenikov krst, u Denvičkoj šumi?
Čekaću te tamo svakog jutra. Nedelju dana.
Posle toga, odlazim.
Oprosti mi Oče, zbunjen sam.
Priznajem, dvoumim se.
Mogu li ti služiti i izvan ovih zidina?
Otići ću, ali nikada se neću odreći tvoje milosti.
Pokaži mi volju Tvoju.
Daj mi znak.
Ja sam Ulrih, biskupov izaslanik.
Ono što ću vam reći mora ostati među ovim zidovima.
Biskup je načuo da postoje sela u kojima nema kuge.
Priča se da su utočište od kuge.
U mnogim mestima još uvek nema zaraze.
Priča se da su ta sela, imuna na ovu pošast.
U pitanju je neka greška.
Ovo su teška vremena.
U takve fantastične priče...
poverovaće svi oni koji nisu obrazovani kao vi i ja.
Upravo zato ne smemo da podlegnemo sujeverju.
Božija briga za Ijude se smanjila.
Moramo se potruditi da Ijudi ne traže odgovore van crkve.
Moram se lično uveriti kako je ovo selo sačuvano.
Koja je naša uloga u tome?- Selo koje tražim nalazi se u močvari.
Treba mi vodič, čovek od vere, da nam pokaže put.
Niko od nas nije za takav zadatak.
Imam biskupovo odobrenje da izaberem koga god hoću.
Iz poštovanja, prepuštam vama taj izbor.
Ja ću vas odvesti tamo.
On je tek početnik. Vama treba neko mnogo iskusniji.
Neka kaže šta ima.
Selo koje tražite nalazi se u močvari, ja sam rođen u toj oblasti.
Poznajem je bolje od bilo koga drugog.
Iskusan je tačno koliko treba.
Ti ćeš nas voditi. Krećemo u zoru.
Ozmonde, taj čovek je opasniji od kuge.
Oče, molio sam se za neki znak.
Bog je odgovorio.
Čak i ako preživiš, spoljni svet će te promeniti.
Možda mi je baš to i potrebno.
Imamo vodiča.
Bog nema više Ijudi?
Poslao nam je dečaka.
Možeš li to momče?
Odvešću vas tamo.
Moli se za to.
Rasporiće čoveka od guzice do grkljana.
Čemu to služi?
Koliko zna?
Ulrih je, da tako kažem, malo iskrivio istinu.
Selo u koje smo krenuli...
odbacilo je Boga. Demon je sada tamo.
Prinose Ijudske žrtve. Jedu Ijudsko meso, podižu mrtve.
Njihovog vođu moramo privesti na suđenje i pogubljenje.
- Biskup želi da ovi nekromanti, gore. - Šta je to nekromant?
To je onaj koji mrtvog položi u hladnu zemlju...
i udahne mu novi život.
Imamo sredstva, imamo volju.
Putujemo u pakao.
- Ali Bog je uz nas. - Slagali ste me.
Ako tako misliš, vrati se. Ili pođi sa nama da ispuniš Božiju volju.
Spremimo se za polazak.
To važi i za tebe, Svare.
Nismo mi loši koliko ti misliš.
Još smo gori. Ali trebaš nam živ.
Vidim da ste sposobni da sačuvate nečiji život.
Mnogo sam godina proveo u kraljevoj vojsci sa Volfstanom.
Iskreno, nikada se nismo borili protiv demona, ali sredićemo ga.
- Šta se njemu desilo? - Ivo je bio zarobljen.
Nije hteo da progovori, pa su mu Francuska govna odsekla jezik.
- A on? - Mold je samotnjak...
osim ako treba nekog da ubije.
Dalivag je mučitelj i dželat.
I ako su glasine tačne, ubica, lopov i "otrov" za žene.
Osim toga, dobar je čovek.
- A Urlih? - Ja imam ženu i dete.
Ovde sam zbog novca. Ulrih je ovde jer mu je Bog to naredio.
- Gori, gori! - Milost!
Molim vas, smilujte se.
Nisam ništa uradila.
- Moramo joj pomoći. - Veštice, zaslužila si lomaču.
- Nisam ništa skrivila! - Veštice moraju da gore!
- Imaš pakt sa đavolom! - Šta je skrivila?
- Donela je smrt u naše selo! - Smrt dolazi sama.
- Gledaj svoja posla, svešteniče. Skloni se! - Ništa nisam skrivila!
Sklonite se!
- Za šta je optužujete? - Zatrovala nam je bunar...
...pola sela je umrlo! - Samo sam blagosiljala vodu.
- Lažeš! - Ništa nisam skrivila.
- Umiranje je počelo nakon što je viđena kraj bunara. - Da li je priznala?
Mnogi od nas su je videli kako baca čini. Mora da gori!
Tako ćemo ukloniti kletvu sa sela.
Skloni se.
Neću ti ponavljati.
Nazad.
Hvala vam.
Nemoj se više zaustavljati.
Kreni.
Sve dok je svitanja i sumraka. Veštice će goreti.
U jednom selu na severu spalili su 128 veštica za jednu noć.
16 na sat, 8 sati.
Te noći, ubili su sve žene u selu.
Ali do kraja te nedelje muškarci su tucali svinje.
Kao da kuga nije dovoljna kazna. Sada još i jebači svinja.
Jesi li bio u ovom selu koje tražimo?
Ne, ali znam gde je.
Tamo nas čeka pakao, tako bar kažu.
Ako nemaš petlju, idi. Ja ću uzeti tvoj deo nagrade.
Šta crkva misli, odakle je ova pošast?
Ja ne verujem da je ovo Božija kazna, kao ostali.
Ja mislim iz Francuske. Gde sve loše stvari nastaju.
Ovaj put si možda čak i u pravu, Svare.
Tri godine su prošle od jedne bitke u Normandiji.
Vojska kralja Edvarda bila je malobrojna. Francuza je bilo 5 na 1.
Francuzi...
Ti, Francuzi.
Mogu da nanjuše pobedu.
Toga dana, po prvi put, naši strelci koristili su samostrele.
Brže se pune imaju veći domet.
Njihove strele nisu mogle da dobace do nas.
Ali naše, naše su bile kao, crni, zujeći oblak.
Do kraja dana, poljana je bila prepuna mrtvih i ranjenih.
Običaj je da se, ma koliko bitka bila surova, upotrebi "milostivi".
"Prekraćivač patnje"
Probija oklop i ubada pravo u srce, brzo i bezbolno.
Ali toga dana to se nije desilo.
Kralj Edvard naredio je da se svaki ranjeni Francuz ubije bez milosti.
Ruke, glave, noge
su odsecane.
Najbolja Božija vojska pretvorila se u divljake.
Izvinite, ali kakve to veze ima sa kugom?
Toga dana smo pozvali smrt među nas.
Od tada nas ne napušta.
Ona žena koju ste ubili.
Nije bila veštica.
Zašto si nam se pridružio svešteniče?
Da bih služio Bogu.
I ubijanje veštica je Božja služba.
Ta žena je već bila mrtva.
Da sam je pustio, ponovo bi je uhvatili i spalili.
Poštedeo sam je muka.
Ponekad to je sve što možemo da uradimo.
Kaže da moramo da se vratimo.
Tamo gde smo krenuli Ijudi su postali divljaci.
Mora da imaš dobar razlog zbog kog si napustio udoban i topao manastir.
- Želiš li da mi ispričaš? - Ne.
Znaš li šta je moj posao?
Ja sam mučitelj. Izvlačim istinu iz Ijudi.
Imam nos za laži. A tebe sam nanjušio.
Da sam na tvom mestu molio bih se negde drugde.
Jesi li prekršio neki zavet, momče?
Ostavi ga na miru, Molde.
Nazad.
Grife?
- Nazad rekao sam. - Pustite me na miru.
Daj da te pogledam.
Samo ću da pogledam.
Važi? Dobro prijatelju. Samo ću da pogledam.
Zašto nam nisi rekao?
Žao mi je.
Njegov put je završen.
Neka bude bezbolno.
Želeo bih da se ispovedim.
- Ne, ko zna kako se ovo širi. - Ko je tebe šta pitao?!
Primiću njegovu ispoved.
Moram mu pružiti oprost.
A ti zaveži!
Oče naš, koji si na nebesima
nek se sveti ime Tvoje i
neka bude volja Tvoja, na zemlji kao i na nebu.
Hleb naš nasušni daj nam.
Želim da budem nasamo sa njim.
Amin.
Drago mi je što si ti.
Zbogom, prijatelju.
Pokopajte ga.
- Denvička šuma. - Koliko još do močvare?
Pola dana, manje-više.
Budite oprezni. Boga nema na vidiku.
Svare, ti si večeras na straži.
Dati Grifu oprost
je hrabar potez.
Da li stvarno veruješ da u tom selu podižu mrtve.
Da ne verujem, ne bih bio ovde.
Ti sumnjaš?
Mislim da je Ijudima lakše da veruju u nekromante i demone, no u Boga.
Nisi puno toga video unutar manastira.
Demoni i nekromanti su među nama.
Saznaćeš to... uskoro.
Odspavaj malo.
Averila!
Averila?
Averila!
Budite se!
Ulriče, Volfstane!
Ulriče, budi se!
- U šumi ima Ijudi. - Smiri se! Šta si video?
- U šumi su! - Koliko ih je? - Ne znam. - Koliko ih je?
Ne zna!
Mold, kreni. Odmah.
Čekajte. Čekajte.
Uđi unutra! Odmah!
Gde je Ivo?
Dobro si?
Ivo je mrtav.
Zašto si napuštao logor?
Govori!
- Ovde sam zbog žene. - Gde je ona?
Nije preživela.
Bog me je kaznio zbog napuštanja manastira.
Bog ima važnijih poslova.
Zbog tebe...
jedan od mojih Ijudi je mrtav.
Krenimo, krenimo odmah.
Kako da znamo da čovek po kog smo došli nije među mrtvima?
Ovi Ijudi su obični lopovi.
- Vodi nas do močvare. - Ne znam da li mogu.
Učinićeš to!
Ili ćeš ostati ovde sam. I umreti.
Selo se nalazi iza močvare.
Kakav je plan?
Pronaći jeretika...
uhvatiti ga i strpati u kavez.
- Ne možemo kolima kroz močvaru. - Onda ih ostavite.
Dovući ćemo ga ovde.
Hajde, momče.
Hajde.
Šta vas dovodi u naše selo?
Treba nam utočište.
Mesto da se odmorimo. Ništa više.
Onda ste dobrodošli.
Zovem se, Hob.
Ja sam, Ulrih.
Bili ste napadnuti?
Da, u šumi.
Dobro je što ste stigli do nas. Ta šuma je opasna.
- Šta ste tamo radili? - Olakšavali patnju.
Olakšavali?
Od čega?
Zar vesti o pošasti nisu stigle do vas?
Samo vesti nam i dolaze.
Dođite.
Šta se ovo dešava?
Treba nam mamac da izvučemo nekromante.
Ne radite ništa dok vam ne naredim.
Možemo vas nahraniti i dati krevet da spavate.
Ujutro ćemo vas otpratiti do bezbednog dela šume.
Zar nismo dobrodošli?
Naravno.
Ali, zašto bi ste ostali?
Ovde imate kofe, morate se okupati.
Ovo nije vreme za prepuštanje bolu.
Ako je ovo pakao, kakav li je raj?
Nećeš ti u raj, Svare, veruj mi.
Ja ću se pobrinuti za vaše rane.
Ja bih se pobrinuo za tvoju ranu.
Moramo ti pogledati tu ranu.
- Pođi sa mnom. - Možda bi trebao da je poslušaš.
- Odakle si? - Iz manastira Stejvi.
Tužan si.
Zar je tako očigledno?
Zbog žene?
- Nije greh voleti. - Zakleo sam se Bogu.
Čoveku je potrebno više od uzvišene ljubavi.
I ne bi trebao da bude kažnjen zbog toga.
Imate li muža?
- Moj muž je umro. - Žao mi je.
Skini se.
Moram se postarati za tu ranu.
Bol je već nestao.
Neverovatno, više me ne boli.
Ovo je jak lek.
Smem li da pitam, kako vam je suprug umro?
- Ubili su ga ljudi poput tebe. - Ljudi poput mene?
Božji ljudi.
Ova crkva nije posećivana već duže vreme.
- Žena sa kojom si otišao... - Sredila mi je ranu, to je sve.
Ništa ovde nije kao što izgleda.
Želite li da nas ugrejete, devojke?
Dete.
Našla sam je.
- Gde? - U močvari.
Sva sela na koja smo naišli bila su kao groblja.
Ovde nema leševa, lomača.
Ne možemo ih kriviti što nisu bolesni.
Grupa pre nas imala je isti zadatak.
Četiri čoveka, nijedan se nije vratio.
Predvodio ih je čovek kao i ja.
Ovaj simbol nose biskupovi izaslanici.
Devojka je nosila isti takav.
Dobro na došli gosti. Sve što imamo sada je i vaše.
Za naše goste.
Takođe želimo da se zahvalimo što smo pošteđeni užasne pošasti,
koja hara zemljom.
Ako mi dozvolite...
Želeo bih da vam iskažem zahvalnost na dobrodošlici.
Pomolimo se.
Očekivala sam zahvalnicu, a ne čitavu molitvu, Gospodu.
Žene su brojnije od muškaraca. Možda zato vode glavnu reč.
Nemoj se zavaravati.
Zlo boravi na ovom mestu, među ovim ljudima.
Ozmonde.
Treba mi svežeg vazduha.
Pronašli su je u šumi.
Govorila je o tebi pre nego što je umrla.
Oprosti mi, Bože, besan sam.
Zašto si je uzeo?
Ozmonde? Gde si bio?
Zašto si me izdao?
Zašto?
Zašto si me izdao?
Ozmonde?
Ozmonde.
Ozmonde?
- Šta te muči? - Ne moramo postati zveri.
Moramo i više od toga ako želimo da pobedimo ovde.
Ja ovde ne vidim zlo, samo obično selo u kom nema zaraze.
Tuga u srcu pomutila ti je čula.
Kako ti to znaš? Ti nemaš srca.
Misliš da ja nemam za čim da žalim?
Moja žena i dete sada su kraj Boga.
Da...
u ovom selu nema zaraze.
Ali nema ni Boga.
zbog ovoga će ispaštati.
Stidljiv si?
Ja sam ružan, i hrišćanin.
A to na ovom mestu nije dobra kombinacija.
Odjebi.
Gde će biti sahranjena?
Ne brini, ja ću se za sve pobrinuti.
Mogu li je ponovo videti?
Videćeš je.
Spremaš se da mi kažeš da nam ovi ljudi žele zlo.
Pogotovu meni.
Zanala sam to istog časa kada sam pogledala Ulrihove oči.
Ali nisam znala na čijoj si ti strani.
Pođi sa mnom.
Dođi.
Šta se to dešava?
Nešto što bi trebao da vidiš.
Sada.
Šta nije u redu?
Skloni se.
Jedite i pijte.
Kao hrišćaninu, poznat ti je koncept izdaje.
Ne bojte se momci. Ne bojte se.
Odjebi.
Ne gubi razum. Pogledaj me. Pogledaj me!
Drži se, momče.
Kurvo!
Hrišćani su došli u naše selo tvrdeći da im treba utočište.
Ovo je bio pravi razlog.
Došli su nepozvani, donoseći mržnju i nasilje.
Ovo su Božji darovi namenjeni nama.
To su njegove reči.
A ova gospoda su njegovi izaslanici.
Trinaest vekova kontrole i proganjanja
sada nam ponovo dolaze sa ovim rešetkama.
Mi ne uživamo u patnji.
Radimo ono što moramo da bi smo bili bezbedni.
Kuga je hrišćanska bolest, poslao je vaš Bog da uništi svoje ljude.
Prolivanjem vaše hrišćanske krvi bolest će nas zaobići.
Ti i tvoj narod verujete u ove Bogohulničke gluposti?
Ubij nas, kučko, završimo sa tim.
Svima vam nudim šansu da živite.
Odrecite se vašeg Boga i bićete slobodni.
Ako ne, umrećete.
Nijedan od ovih ljudi neće kleknuti pred tobom.
- Ja ću umreti prvi. - Ko želi da živi?
Ti?
Borižu se sa Urlihom za pravo da umrem prvi.
Izaberi jednog.
Odreći ćeš se ti tvoje vere.
Unapred se radujem tucanju tvoje majke u paklu.
Moja majka je živa. I ne uživa u društvu vojnika.
Hajde.
Idemo ljudi.
- Umri hrabro prijatelju. - Hoću, ne brini.
Idemo.
Sada ćeš naučiti šta je to bol.
Ničemu me ti ne možeš naučiti.
Ne gledaj.
Gledaj na drugu stranu.
Krv naše krvi, ne sveto uzvišeno trojstvo.
Prinosimo ti ovu žrtvu...
da smrt ostane daleko od nas.
Hrišćanska krv, prljava i bolesna
u našu će močvaru poteći.
Prokletnici, sve ću vas pobiti!
Raskomadaću vas! Čujete li me!
Raskomadaću vas.
Još jednog.
Ja ću se odreći vere.
Ne, nećeš, nećeš.
Ako to uradiš, ubiću te golim rukama.
Hoću kunem se.
Svare, slušaj me. Uradiš li to gorećeš u paklu.
- Vratiću se da vas oslobodim. - Gorećeš u paklu.
Ubiće te.
Kunem se, ubiće te.
- Neće, neće! - Ubiće te.
Bože, odlazi, odričem te se zauvek.
Bože, odlazi.
Odričem te se zauvek.
Sveti duše, odlazi zauvek.
Isuse, odlazi zauvek.
Isuse...
odlazi zauvek.
Lažni idoli su proterani.
Boga više nema.
Svetog duha više nema.
Isusa više nema.
Ovi ljudi će te otpratiti do izlaza iz sela.
Slobodan si.
Kuda idemo?
Ozmonde.
- Odreći ćeš se vere. - Ostavi momka na miru!
Ostavite dečaka, uzmite muškarca.
On je samo dete.
Ovaj sveštenik je došao da povrati našu veru.
Danas će se odreći sopstvene.
U onoj kolibi je žena koju voli.
- Ja sam mu je vratila. - Ja sam mrtav i u paklu sam.
Ne, Ozmonde pakao si napustio kada si prešao tu močvaru.
Živi ovde sa nama.
Živi sa ženom koju voliš.
Mi ne znamo za bes.
Nemamo bolesti i nemamo Boga.
Zašto mi ovo radite?
Zato što mi se sviđaš.
Odbaci veru i bićete zajedno.
Idi.
Ozmonde.
Ne padaj u iskušenje.
To više nije ona!
Ozmonde!
Averila.
Dođi.
Ne, Averila.
Averila, pogledaj me.
U redu je.
Bog je uz tebe.
Uskoro ću i ja biti sa tobom. Obećavam ti.
Obećavam.
Volim te, Averila.
Averila je sa Bogom.
Kao i ja.
Evo dokaza koliko su okrutni.
Čak i one koje vole, ubijaju u ime Boga.
Momak se neće odreći vere. Neće se odreći.
Nemaš moći ovde.
Hobe, sve ih razapnite.
Ne možeš istinskog vernika udaljiti od njegove vere.
Ne bojim te se. Kao ni tvojih paganskih pasa.
Jesi li završio?
Dovedite konje.
Razapnite nas i bićete pošteđeni.
Toga se vaša veštica plaši.
Doneli ste smrt na našu zemlju.
Bar jednom si rekla istinu.
Doneli smo smrt ovamo.
Ona vas ne može spasiti od Božijeg gneva.
Pokajte se pre nego što bude prekasno.
Pokajte se!
Pokajte se.
Odreći ćeš se vere.
Nikada.
Ne.
Nikada.
Odrekni se.
Ne!
Stanite.
Želim da razgovaram sa momkom.
Dobro si postupio.
Radije će umreti od Božije ruke.
Raskopčaj mi košulju.
Ja sam smrt.
Osveta je moja.
Božiji bes pašće na vas.
Bog je ponovo ovde.
Napred.
Gde si?!
- Pakao te željno očekuje. - Ne postoji pakao.
- Raj te ne želi. - Ne postoji ni raj.
Zašto? Zašto ste je pratili?
Jer je lepa.
I stvarna.
Ovo...
je stvarno.
Bog...ne...postoji.
Gde si?
Zapovest glasi, "Ne ubij"...
Sećaš se?
Averila je bila u čistilištu.
Možda u tvom uvrnutom mozgu.
Nije ti palo na pamet da možda i nije bila mrtva?
Našli smo je u šumi, ranjenu ali živu.
To nije istina.
Da, Ozmonde. Averila nije ni bila mrtva.
Ja sam je drogirala.
Ali onda...
Zašto si je sahranila?
Jer su ljudima potrebna čuda.
I poštovaće čudotvorca ko god on bio.
Ljudi u ovom selu verovali su u mene.
- Kao i ti. - Averila je bila mrtva.
Ti si je ubio.
Averila je bila mrtva.
Bila je mrtva.
Vrati je.
Preklinjem te, vrati je.
Ne, ne mogu.
Pomoli se tvom Bogu.
Vidi može li on.
Bila je mrtva.
Nema ničeg lepog i uzvišenog u vraćanju ljudi Bogu.
Nema mesta u raju za one koji su ubijali.
Kuga nije bila u službi više sile.
Oni koje tog dana nismo ubili ubrzo su umrli od bolesti.
Veštica ih nije mogla zaštititi.
Jednostavno su bili izolovani.
I kada je kuga jednom prešla njihovu močvaru.
Ubila ih je.
Ozmonde.
Stigli smo.
Ozmonde.
Tvoj sigurni povratak je čudo.
- Ko je to' - Nekromant koga vodi biskupu.
Samo polako. Tako.
Koliko vas je preživelo?
Dovoljno.
Čuvajte ga.
Nema potrebe.
Vratio se Bogu.
Nikada ga više nisam video.
Čuo sam priče o njemu.
Mračne priče.
Da se u dolazećim godinama, Ozmondovo srce ohladilo.
Da je u senci svog bola pronašao mržnju.
I da je u Božije ime isukao mač
osveta je postala njegov svet.
Mogu li vam pomoći?
Molim vas!
Ništa nisam skrivila!
Molim vas!
Imate pogrešnu ženu.
Želim priznanje, ali neka bude živa.
Ozmonde.
Neće da prizna.
Jesi li siguran da je veštica?
Gde je ona?
Priča se da je pronašao vešticu
da ju je mučio i spalio.
Drugi kažu da je nije našao
i da je u očima optuženih video svoju sopstvenu krivicu.
Ja želim da mislim da je pronašao mir
i da je na svetu ponovo pronašao lepotu
i dobrotu.
Prevod: Dell Team