A háború előtt egyáltalán nem ismertem Bécset,
Strauss zenéjét, a város csillogását, könnyed eleganciáját.
Konstantinápolyban inkább otthon voltam.
A feketepiac virágzásakor ismertem meg igazán.
Bármit megszereztünk, ha igény volt rá, és volt, aki megfizette.
Persze az amatőrök gyakran lebuktak,
de a profik mindent túléltek.
A város négy zónára lett felosztva,
amerikai, brit, orosz és francia területre.
A városközpont viszont nemzetközi volt,
így az ott működő rendőrség is.
Micsoda fura világ volt. Mindenféle náció egy helyen,
és mind más nyelvet beszélt, zagyva németséggel próbálták megérteni egymást.
Derék fickók, akik boldogulni akartak.
Bécs sem nézett ki rosszabbul, mint a többi európai város.
Kicsit körbe bombázták.
Épp el akartam mesélni egy amerikai, Holy Martins történetét,
aki az egyik barátját jött meglátogatni. Lime volt a neve. Harry Lime.
Martins le volt égve, és Lime ajánlott neki valami munkát.
Szóval a lényeg, szegény fickó, üres zsebbel és tele reménnyel érkezett.
Az útlevelét kérem.
- Milyen célból jött? - Egy barátom állást ajánlott.
- Hol fog lakni? - Nála. Stiffgasse 15.
- Neve? - Lime. Harry Lime.
- Rendben. - Azt hittem kijön elém.
- Beszél angolul? - Angolul?
Kicsi, kicsi.
- Már elment. - Ki?
A barátai meg a...
- Koporsó. - Koporsó?
Mr. Lime. Baleset. Ütötte el kocsi, itt ház előtt.
Láttam magam is.
Rögtön meghalt.
Már ott van mennybe... vagy pokolba.
Szegény sírásók. Nehéz a dolguk. Fagyott.
Tudja, hogy kit... temetnek?
A neve Lime.
Bevigyem a városba? Kocsival vagyok.
Köszönöm.
- A nevem Calloway. - Martins.
- Lime barátja? - Igen.
- Régóta van itt? - Nem.
Nagyon megrázta a dolog. Igyon egyet.
- Egy vasam sincs. Meghív? - Persze. - Köszönöm.
Gondolom senki sem ismerte igazán Harryt,
úgy, mint én.
- Mióta ismerte?
- Még az iskolából.
Nagyon magányos voltam azelőtt.
- Mikor látta? - '39 őszén.
Akkor indult a bolt? És előtte? - Néhanapján.
- A legjobb barátom volt.
Mint egy ponyvaregény.
Kalandregényeket írok. - Sosem hallottam magáról.
Mi a neve?
- Holly Martins. - Nem, nagyon sajnálom.
Hallott a Santa Féi Magányos Lovasról?
Nem mondhatnám.
Halál a Dupla Tojás Tanyán? - Nem.
Tudta, hogy le vagyok égve, még repülőjegyet is küldött.
- Micsoda gyalázat! - Mi?
Hogy így halt meg.
Nem érdemelt többet. - Ezt meg hogy értsem?
Az egyik legmocskosabb csaló volt a városban.
- Maga rendőr? - Gyerünk, igyon még.
Sose szerettem a zsarukat. Nekem ők csak sheriffek.
- Komolyan mondja? - Be akarja feketíteni.
Nyilván egy szokásos olajügy.
Tipikus zsaru. Maga egy igazi kopó, mi?
- Nem olaj ügy. - Szóval nem olaj.
Akkor mi szaharin vagy gumi?
Miért nem inkább gyilkosok után nyomoz?
A gyilkosság is a barátja munkaköréhez tartozott.
Semmi gond, Paine. Csak egy firkász, aki túl sokat ivott.
Vigye haza Mr. Holly Martinst.
Holly Martins?
Csak nem az író? " Halál a Dupla Tojás Tanyán? "
- Hallja, Callaghan... - Calloway. Angol vagyok nem ír.
Nem kenhet rá mindent egy halott emberre.
Megtalálja nekem az igazi bűnöst? Remek sztori lesz.
Megtalálom magának, de akkor mehet Bécsből.
Tessék, egy kis hadipénz. Szeretném este látni a Sacher Hotelben.
Ha nem issza le magát,
foglalunk helyet magának a holnapi járatra.
Vigyázzon, uram. Jöjjön, álljon fel.
- Írt valami újat? - Vigye a Sacherbe.
Ne üsse meg, ha jól viselkedik.
Vigyázzon, mert az egy katonai szálloda.
Örülök a találkozásnak, uram. Sok könyvét olvastam.
Szeretem a jó westerneket.
Az a jó bennük, hogy könnyed olvasmányok.
Mr. Calloway üzeni, hogy adjon szobát az úrnak ma éjszakára.
Kérem az útlevelét.
Mindenkinek nem tudlak bemutatni.
Kitöltené ezt?
- Mr. Crabbin. - Mi az őrmester?
- Ő Holly Martins, az író. - Ki? - Az író.
- Gondoltam, érdekli önt. - Nem ismerem.
Nagyon tehetséges, uram. Sok könyvét olvastam. - Igen?
Valóban író, Martins? Köszönöm.
Mr. Martins? A nevem Crabbin.
Én képviselem a G.H.Q.- ban a C.R.S-t. - Igazán?
- Igen. Műsorszervező vagyok. A kulturális propaganda nagyon fontos egy ilyen helyen.
Minden héten tartunk előadást, a múlthéten a Hamlet volt.
Azelőtt pedig... valami más. - Sztriptíz.
Igen, a Hindu táncok. Köszönöm.
Örülök, hogy meghívhatok egy amerikai írót.
- Mire? - Máris mondom, Mr. Martins.
Szerda este az intézetünkben lesz egy kiselőadás
a mai regényről. Nem szólalna fel?
Nem is ismernek. - Dehogynem. Az ön regényei nagyon népszerűek.
Nagyon is.
- Meddig marad?
Ameddig ebből a kis hadipénzből futja.
Mr. Martins, ha vendégünk lesz az előadáson, mi örömmel álljuk a számláját.
- Tényleg? - Ameddig csak kívánja.
- De holnap el kell utaznia.
Fáj a foga? - Nyolcas szoba, Mr. Martins.
Jöjjön fel egy percre. - Van egy jó fogorvosom.
Nem szükséges, csak pofon vágtak.
Te jó ég! Ki akarták rabolni?
Nem, én akartam behúzni egy őrnagynak. - Ön viccel.
- Hallott Harry Limeról? - Hallottam róla, de nem ismerem.
- Úgy volt, hogy nála lakom, de meghalt. - Te jó ég, ez különös.
Ennyit mond egy ember halálára, hogy különös?
- Mr. Martins? Elnézést. Telefon.
- Ki az? - Baron Kurtz.
- Bizonyára téves. Igen?
Harry Lime barátja vagyok.
Szívesen találkoznék önnel, Baron. Jöjjön át.
Osztrákok nem mehetnek oda.
- Nem találkozhatnánk a Mozart kávézóban? - Hol? - Pont a sarkon van.
- Miről ismerem meg? - Az egyik könyvét fogom felmutatni.
Harry adta nekem. - Rögtön ott vagyok.
Várjon csak. Ha megtartom az előadást, fizeti a költségeimet?
- Természetesen. - Rendben.
- Olvasta már a Santa Féi Magányos Lovast? - Nem uram.
Egy férfi leleplezi a seriffet, aki feláldozta a barátját.
- Izgalmas. - Úgy ám. Így cserkészem be én is ezt a Callaghant.
Utálná az angolokat?
- Baron Kurtz? - Mr. Martins?
Nagyon örvendek. Jöjjön, üljünk le ide.
- Mit iszik, teát, kávét? - Kávét.
Remekül fokozza a feszültséget. - Feszültséget?
- Gyanakvást. - Tényleg tetszett?
Minden fejezetet nyitva hagyott, hogy találgassunk.
- Szóval, ön Harry barátja? - A legjobb.
Természetesen Önt leszámítva.
A rendőrség szerint valami disznóságba keveredett.
Mint mindenki Bécsben. Mindnyája árulunk cigarettát, meg mindenfélét.
Tudja én is tettem olyan dolgokat, amire a háború előtt nem is gondoltam.
Mikor megszorultam, én is adtam el gumikat a feketepiacon.
Nem tudom, apám mit szólt volna.
A rendőrség többet értett alatta.
Néha igencsak abszurd ötleteik vannak.
Harrynek már mindegy.
Ezt nem fogom annyiban hagyni. Segítene?
Bár megtehetném. De tudja,
én osztrák vagyok. Nagyon óvatosnak kell lennem a rendőrséggel.
Sajnálom, de nem segíthetek.
Persze tanácsot azt adhatok. Tanácsot...
Kijöttünk tőle, így ni, és erre sétáltunk.
Egy barátja rákiáltott onnan.
Harry átment az úton,
és arról jött a furgon.
Pont itt történt.
- Itt? - Igen.
A barátja meg én fölemeltük,
átvittük az úton.
Szörnyű pillanat volt. Borzasztó.
Lefektettük valahol itt.
És itt halt meg.
Az utolsó pillanataiban is magára gondolt. - Mit mondott?
Nem emlékszem pontosan a szavakra, Holly.
Szólíthatom Hollynak? Harry mindig így emlegette.
Aggódva kért, hogy vigyázzak magára, miután megérkezett,
hogy segítsek rendben hazajutni, jegyek, satöbbi.
Azt mondták nyomban meghalt.
Ó igen, meghalt mielőtt a mentő ideért volna.
Szóval csak maga, meg az a barátja volt itt.
Ő ki? - Egy román. Mr. Popescu.
- Beszélnék vele. - Már nincs Bécsben.
- Elnézést. - Igen?
- Jól ismerte Mr. Lime-ot? - Mr. Lime-ot? Igen.
- Emlékszik rám, az emeleten. - Persze, emlékszem.
- Kik látogatták Mr. Lime-ot? - Látogatták?
- Mit mondott? - Azt mondta nem ismer mindenkit.
Elnézést.
- Ki állt a temetésen maga mellett? - Az orvosa, Winkel doktor.
Volt ott egy lány is. Valami színházi lányka a Josefstadt-ból.
Tudja, milyen volt Harry.
Nem kéne beszélnie vele. Csak fájdalmat okozna neki.
Nem biztos. Talán segítene.
Miért lenne jó megbolygatni?
Lehet, hogy valami kínos dolgot derítene ki Harryről.
- Megadná a címét? - Az orosz negyedben lakom.
De minden este megtalálhat a Casanova Klubban.
Mindenki úgy dolgozik, ahogy tud.
- Hogy hívják a lányt? - Nem tudom.
- Soha nem is hallottam. - De említette a színházat.
Josefstadt. De az a véleményem, hogy Harrynek ez nem tenne jót.
Jobb lenne, ha magára vigyázna.
Nem lesz bajom. - Hát persze.
Örülök, hogy találkoztunk.
Lebilincselően izgalmas! A címe is találó.
- A nyolcast kérem. - Mr. Calloway üdvözli.
- Itt a holnapi repülőjegye. - Mondja meg, hogy nem kell.
Ó, uram, kérjen egy jegyet a Josefstadt Színházba.
- Á, Mr. Martins! - Jó estét, Mr. Crabbin.
Kiviszem a repülőtérre vagy a buszhoz.
Nem hallotta, hogy Mr. Crabbin felajánlotta a vendégszeretetét?
Én Harry Lime barátja vagyok.
Később.
Schmidt kisasszony? - Jöjjön be.
- Köszönöm. - Üljön le. Nagyon tetszett a darab.
Nagyon jól játszott. - Értette a szöveget?
Nem. Elnézést. De jól tudtam követni.
Talán Harry mesélt rólam. Holly Martins a nevem.
Sosem beszélt a barátairól. Kér teát?
Köszönöm, szívesen. - A múlt héten dobta föl nekem valaki ezt a csomagot.
Néha az angolok ezt adják virág helyett a premieren.
Ezek a virágok egy amerikaitól vannak. Vagy inkább whiskyt kér?
- Elég a tea. - Jó. Úgyis el akartam adni.
- Ó, van is tea. - Régóta ismerte?
- Igen. - Szeretnék Önnel...Nem, köszönöm.
Beszélni szeretnék róla. - Nincs semmi mondanivalóm.
Semmi.
Láttam a temetésen.
Sajnálom, nem vettem észre.
Szerelmesek voltak?
Nem tudom. Honnan tudhatnám ezt utólag?
Már semmit sem tudok, csak hogy én sem akarok élni.
Kér még teát?
Nem köszönöm. Cigarettát?
Ó, amerikai. Azt szeretem.
Beszéltem Harry barátjával is, Baron Kurtzzal.
- Ismeri? - Nem.
- Kicsi kutyával. - Ó, igen.
Mit kedvelt Harry egy ilyen fickóban?
Hozott nekem egy kis pénzt mikor Harry meghalt.
Azt mondta Harry mielőtt meghalt, értem aggódott.
Nekem is hasonlót mondott.
Úgy tűnik nem voltak fájdalmai.
Winkel doktor is mondta. - Winkel doktor, ő ki?
Harry orvosa volt. Éppen arra járt a baleset idején.
- A saját orvosa? - Igen.
Elment a kihallgatásra? - Igen.
Állítólag nem a sofőr hibája volt. Harry gyakran említette, milyen óvatos vezető.
Harry sofőrje volt?
Hát, ezt nem értem.
Mindenki ott volt! Kurtz, ez a román, Popescu,
a saját sofőrje üti el, az orvosa pont arra jár.
Senki ismeretlen. - Tudom.
Már százszor átgondoltam az egészet, hogy tényleg baleset volt-e.
De számít ez bármit is? Már halott.
De ha nem baleset volt...
Sietnem kell. Nem égethetjük a lámpát.
- A portás mindent látott. - Akkor mi a gond?
Ismeri őt?
Igen.
- Mit beszél? - Azt mondja, pont itt lent történt.
Történt. Pont itt lent.
- Látta? - Nem láttam, hallottam.
Hallottam. Halottam a fékeket.
Mikor léptem ablakhoz, láttam vitték át túloldalra...
Josef, a Josef... császár szobor mellé.
Miért nem hozták be a házba?
- Még tudatánál volt? - Tudatánál?
Akkor még életben volt?
Á, életben! Nem lehetett életben,
olyan fejjel, ami volt.
Állítólag nem halt meg azonnal.
Úgy értem hogy...
- Teljesen halott volt. - Igen. Teljesen.
Teljesen halott. - Hát ez őrület.
Ha azonnal meghalt, akkor hogyan beszélhetett rólam és a hölgyről?
Miért nem mondta ezt el a kihallgatáson?
Jobb nem keveredni bele, ilyen dolgokba.
Milyen dolgokba?
Nem én voltam egyetlen ki nem tanúskodik.
Ki még?
Három ember cipelte barátját szoborhoz.
Kurtz? - Igen. A román. - Igen. - És...
- És? - Volt harmadik ember. Ő sem tanúskodik.
- Az orvos? - Nem, nem, nem. Ő jött később,
mikor már volt Josef szobornál.
Hogy nézett ki?
Nem láttam arca.
Nem nézett föl. Olyan... átlagos.
Lehetett... akárki.
Akárki lehetett.
Van ott valaki?
- Ki volt az? - Nem tudom. Nem szólt bele.
Nekem azt mondták, csak két ember volt ott.
El kellene mondani a rendőrségnek. - Rendőrségnek? Miért rendőrségnek?
Badarság! Az egész badarság! Baleset volt.
Ezt nem tudhatja. Csak azt látta, amikor már cipelték.
Hallgatnom kellett volna feleségemre. Megmondta, maga rosszban sántikál.
Locsog. - Jelenteni fogom a rendőrségen.
Várjon csak.
Nincs bizonyíték. Én nem láttam, nem mondtam semmit.
- Semmi közöm hozzá. - Akkor majd lesz köze hozzá.
Várjon. Mindig kedveltem magát, de ezt az urat ne hozza többet.
Távozzanak, kérem azonnal. Kérem!
Nem kellene belekeverednie.
Ha ráakadok valamire, felkereshetem magát?
Miért marad itt? Menjen haza.
Mi az?
- Miről beszél? - A rendőrség, átkutatják a szobámat.
- Mi a fene? - Nyomozgatunk, Martins?
Ó, most meg lányok után szaglászik?
Miss. Schmidt, megnézhetném a papírjait, kérem.
Ne adjon oda semmit.
Köszönöm.
Grátzban született osztrák szülőktől?
Igen.
Paine.
Egész jó, nem?
Mennyit fizetett ezért?
Sajnálom, de ezt magamnál kell tartanom, Miss. Schmidt.
- Hogyan éljen itt papírok nélkül?
Adjon egy bizonylatot. És írjon a levelekért is. - Erre, hölgyem.
Gondolom az nem érdekli, hogy Harry Lime-ot megölték.
Nem is törődött azzal, hogy összeszedje a bizonyítékokat.
- Muszáj elvinnie? - Majd visszakapja, hölgyem.
Azok személyes levelek.
Nem tesz semmit, hölgyem. Ne aggódjon. Hozzászoktunk.
Volt egy harmadik ember is. De ez magát nem érdekli, ugye?
Nem érdekel, hogy egy szélhámost, mint Lime,
a barátai ölik meg, vagy egy baleset.
Az egyetlen lényeges dolog, hogy meghalt.
- Sajnálom. - Milyen tapintatos, Callaghan.
- Calloway. - Muszáj elvinnie a leveleket? - Igen, sajnálom.
Harry levelei. - Pont azért.
Semmit sem fog megtudni belőlük.
Ezek csak... szerelmes levelek. Nincs belőlük sok.
Visszakapja amint áttanulmányoztuk.
Semmi sincs bennük. Harry nem követett el bűnt.
Csak egy apróságot, egyszer.
És mi volt az?
Ott van a kezében.
Calloway őrnagy? Befejezték? - Igen. Rendben.
Velünk kell jönnie, Miss. Schmidt. - Nem csukhatja le.
- Menjen haza, Martins, térjen észre.
- Repüljön el. - Amint befejeztem ezt az ügyet.
Minden ügy halállal végződik. Bízza ezt a szakértőkre.
Ezt a mondatot beveszem a következő könyvembe.
Engem nem tud kicsinálni.
Tessék, hölgyem. Itt a bizonylat. - Nem kell.
Nálam lesz, ha szüksége lenne rá.
Tényleg nincsenek rendben a papírjai?
Hamisak.
Miért?
Az oroszok elkaphatnak, Csehszlovákiából jöttem.
Mit mond? - Panaszolja, hogy csúnyán viselkedtek vele a saját házában.
Adjon neki egy pár cigarettát.
Cigarettát?
Miss. Schmidt, indulhatunk?
Nézze, én
megpróbálom tisztázni ezt a zűrzavart Harry körül.
Nem lesz semmi baj.
Harry azt mondta túl sokat nevetek.
- Mi is a neve annak az orvosnak? - Dr. Winkel.
Minek magának orvos? - A zúzódás miatt.
Laboratórium, máris megyünk.
Várjon itt, Miss. Schmidt.
Dr. Vinkel bent van?
Dr. Vinkel. Nem beszélek németül.
Kérem mondja meg, hogy Harry Lime barátja vagyok.
Micsoda gyűjtemény.
Ez a maga kutyája? - Igen.
Martins, térjen a lényegre, kérem.
- Köszönöm. - Várnak rám.
Mindketten Harry Lime barátai voltunk.
Én a háziorvosa voltam. - Szeretnék mindent kideríteni róla.
Kideríteni? - Tud részleteket?
Nem tudok sokat mondani önnek. Elütötte egy kocsi.
Meghalt, mire odaértem.
- Ki volt vele? - Két barátja.
Biztos, hogy kettő?
Egészen biztos.
Lehet, hogy magánál volt?
Úgy tudom, hogy igen, egy rövid ideig.
Míg átvitték az úton.
Voltak fájdalmai?
Nem valószínű.
Gondolja, hogy képes volt elmondani a rám, és másokra vonatkozó terveit,
az alatt a pár pillanat alatt?
Úgy tudom, így volt mielőtt meghalt volna.
Erről nem tudok mit mondani. Nem voltam ott.
A véleményem csak a halál okára korlátozódik.
Nyugtalanítja valami?
Az lehetséges, hogy a halálát
nem véletlen baleset okozta?
Nem lehet…
Nem lehet... hogy megölték, Dr. Winkel?
Vinkel. Nem tudok mit mondani.
A koponyasérülések ugyanolyanok lennének.
Őrnagy, beszélhetnék önnel egy percre?
Természetesen, Brodsky. Mi van?
Nagyon ügyes hamisítvány,
minket is érdekel ez az ügy.
- Letartóztatta a lányt? - Nem, még nem.
Kérem, tartsa magánál ezt az útlevelet,
amíg kiderítek valamit. Rendben, őrnagy?
Igen, persze. - Köszönöm.
Üljön le, Miss. Schmidt. Majd visszaküldjük a leveleit meg a többit.
- És az útlevelemet? - Azt egy kicsit később.
Ez mit jelent?
Azt nagyon jól tudja.
Miss. Schmidt, intim kapcsolatban állt Lime-mal, ugye?
Szerettük egymást, ha erre kíváncsi.
- Ismeri ezt az embert? - Még sosem láttam.
- Joseph Harbin. - Nem.
- Kórházi ápoló. - Nem.
Nagy butaság hazudnia. Tudnék magának segíteni.
Nem hazudok.
Rosszul ítéli meg Harryt. Mindent rosszul ítél meg.
Egyik levelében megkérte magát, hogy hívja fel egy Joseph nevű jó barátját.
Megadta a Casanova Klub telefonszámát.
Ahova Lime nagyon sok barátja járt.
- Nem volt fontos. - Mi volt az üzenet?
Valami olyasmi, hogy menjen át Harryhez.
Harbin eltűnt, aznap amikor maga felhívta.
Meg kell találnunk. Segíthetne nekünk.
Mit mondhatnék magának, mindent a fejetetejére állít.
Hát jó. Az amerikai barátja még mindig lent vár.
Árthat magának.
Köszönöm, Miss. Schmidt. Majd hívatom mikor szükségünk lesz magára.
Üdvözlöm, Mr. Martins. Már kerestem a hotelban.
Mindent elintéztem az előadással kapcsolatban. - De miről lesz szó?
A modern regényről, hisz megbeszéltük. A hit kríziséről szeretnénk hallani.
- Hogy miről? - Tudni fogja, hiszen ön egy író.
Hát persze, hogy tudja. Jó éjt! Jaj, a kalapom.
Majd szólok, hogy hánykor.
- Italt? - Whiskyt. - Két whiskyt.
Mennyi lesz?
Itt nem fogadnak el hadipénzt. - Mit mondott?
- Ez Harry? - Igen.
A feje elmozdult, de a többi jó lett.
- Jó estét, Miss. Schmidt. - Jó estét.
Megtudta a titkomat. Az embernek élnie kell.
Hogy megy a kutatás? Bebizonyította, hogy a rendőrség téved?
- Még nem. - Majd be fogja.
Dr. Winkel mondta, hogy meglátogatta.
Segített? - Hát, nem igazán.
- Mr. Popescu ide jön ma este. - A román?
- Igen, aki segített Harryt cipelni. - De hát nincs is Bécsben.
Visszajött.
Szeretnék vele találkozni. - Mindjárt idehívom.
Nem volt még elég ma estére?
A portás azt mondta, három ember cipelte Harryt.
Most kit keres? - Legyen nyugodt, kérem.
Micsoda idétlen bagázs.
- Harry barátja az én barátom is. - Itthagyom önöket.
- Jó estét, Miss. Schmidt. Emlékszik rám?
Hogyne.
- Én intéztem Harry-nek a hölgy papírjait. - Igazán?
Ezt egy idegennek nem vallanám be,
de néha át kell hágni a szabályokat.
A barátság kötelez.
Cigarettát? - Tartsa meg.
Úgy tudom, Harry-vel... - Két dupla whiskyt.
Szörnyű volt.
Éppen át akartunk menni az úton Harry-hez.
Ő és Baron ott voltak a járdán.
Lehet, hogyha nem indulok át, nem is történt volna meg.
Én vagyok a hibás, bár másképp történt volna.
Szóval meglátott, és lelépett a járdáról, hogy üdvözöljön.
És a furgon...
Borzalmas volt, Mr. Martins. Borzalmas.
Még sosem láttam ilyen halált.
Szerintem van valami furcsa az egészben.
- Furcsa? - Valami nem stimmel.
Persze. Egy kis jeget Mr. Martins.
- Ön szerint is?
Szörnyű ostobaság, hogy egy olyan ember, mint Harry, egy utcai balesetben hal meg.
- Ennyi az egész? - Mi más?
Ki volt a harmadik ember?
Ezt már nem kéne meginnom. Sok a savam.
Kire céloz?
Azt hallottam, hogy egy harmadik ember is segített önöknek.
Nem tudom ki mondta ezt önnek. Mindent megtudhat a rendőrségi jelentésből.
Csak ketten voltunk, én és Baron.
Kitől hallotta ezt a mesét?
A portástól, épp ablakot pucolt.
És látta a balesetet?
Azt nem, de hogy három ember vitte Harryt, azt igen.
És miért nem jött el a kihallgatásra? - Nem akart belekeveredni.
Az osztrákok nem tudják, mi a kötelessége egy jó állampolgárnak.
Kötelessége lett volna jelenteni.
Mindegy, rosszul emlékszik. Mit mondott még magának?
Hogy Harry már halott volt mire a szoborhoz értek vele.
Valószínű többet is tudhat még.
- Valaki hazudik. - Nem feltétlenül.
A rendőrség szerint valami szélhámosságba keveredett.
Az ki van zárva. Nagyon kötelességtudó volt.
Kurtz elképzelhetőbbnek tartja.
Tudom hogy érez egy angolszász. Hiszen Baron sem tökéletes.
Szerintem ismeri a dörgést.
Hallott egy bizonyos Harbin-ről?
Nézze, micsoda szépség,
de óvatosnak kell lennie Bécsben.
Mint mindenkinek egy ilyen városban.
A hídnál találkozunk vele. Jó.
Halló! Ez van olyan fontos magának? - Igen, az.
Én nem vagyok rossz ember. Szeretnék mondani valamit.
Azt mondja, hogy az autó...
Jöjjön este. Feleségem elmegy.
- Rendben, átjövök, de... - Este.
Bejöhetek?
A portás beszélni akar velünk. - Már megint ez az ügy?
Egyedül is mehetek. Nem ér rá?
Még meg kell tanulnom egy részt.
Meghallgathatom?
- Németül. - Megpróbálom.
- Komédia vagy tragédia. - Komédia. Tragédiát nem játszom.
- Mi az? - Hurrikán, gondolom.
Mi volt az?
Hadd nézzem. Nem, nem. Nem ez a kulcsszó.
Nem. Nem jó így.
Rossz napja van? - Ilyenkor mindig olyan rossz minden.
Mindig 6-kor vett fel.
Félek egyedül, barátok és pénz nélkül.
Ilyet még soha nem éreztem.
Mondjon valamit, beszéljen hozzám.
Miről? - Bármiről, csak beszéljen.
Hol látták utoljára? Mit csináltak ott?
Hát, nem sok értelmeset. Túl sokat ittunk.
- És el akarta csábítani a barátnőmet. - Ő hol van most?
- Ennek már kilenc éve. - Meséljen még.
Nehéz dolog. Ismerte Harryt.
Semmi rendkívülit nem csináltunk.
Mégis mindenből viccet tudott csinálni.
- Ügyes kölyök volt?
- Bármit el tudott intézni.
- Például mit? - Apróságokat.
Hogyan lázasodj be egy vizsga előtt, hogyan puskázz.
- Hogy úszd meg ezt meg azt. - Ő intézte a papírjaimat.
Hallotta, hogy az oroszok vissza akarják toloncolni a Csehszlovákiából valókat.
Rögtön tudta kitől szerezhet hamis papírokat.
Igen. Kártyatrükköket is tanított.
- Hamar felnőtté vált.
- Sosem nőtt fel.
Inkább a világ nőtt fel körülötte, ennyi az egész.
És maga alá temette.
Anna, nem ő az egyetlen férfi.
De én nem akarok mást. Nem akarok.
Jöjjön, igyunk egyet.
- Mért mondja most ezt? - Ez jutott eszembe.
Ő is mindig ezt mondta.
Hát, ezt nem tőle tanultam.
Ha beszélni akarunk a portással, indulnunk kell.
Beszélgessünk még egy kicsit.
- De hát menni akart... - Egy perce a portásról semmit sem tudott meg.
- Már benne vagyunk, Harry.
Holly. - Bocsánat.
Semmi gond. Gyakran eltévesztik.
Tudja, kereshetne egy nőt.
A portásnak nem rossz az angolja, de beszéljünk németül. Ezért kérem, fordítson nekem...
Nézze.
- Ez Harry háza, nem? - Igen.
- Ne menjünk oda. - Miért ne?
- Ne keveredjünk megint zűrbe.
- Várjon.
Mi történt? Mi folyik itt?
- Nem értem. - A portás.
Meghalt.
A portást...
Mi az? - Meggyilkolták.
Nem értem.
- Mi történt? - A portást megölték.
Azt hiszik ön tette.
Osonjon ki a másik oldalon és menjen vissza a színházba. Jobb, ha elkerül.
- Mit fog tenni? - Bár tudnám.
Legyen okos. Beszéljen Calloway-jel.
- Hívja föl nekem Callaghan őrnagyot. - Ó, Mr. Martins.
Tudja a számát? - Nem, nem tudom a számát.
Mindjárt megkeresem. - Van autó, amit használhatnék?
Természetesen. Ott várja egy.
Hagyja a telefont.
Vigyen a kapitányságra...
Várjon! Még nem mondtam, hová vigyen.
Sofőr, sofőr! Lassítson!
Meg akar ölni?
Á, Mr. Martins! Micsoda megkönnyebbülés. Már azt gondoltam, valami történt önnél.
Jöjjön, Mr.Martins. Mindent előkészítettünk.
Aggódtam, hogy nem kapja meg a hotelban hagyott üzeneteimet.
A portások nem túl megbízhatóak.
De fel vagyunk készülve egy nagyszerű előadásra.
A közönség nagyon hálás.
Hadd vegyem le a kabátját.
A frissítőket később szolgáljuk fel. Jöjjön.
Hölgyeim és uraim, minden jó, ha a vége jó.
Vigyázna erre? Köszönöm.
Foglaljon helyet.
Bemutatom Mr. Holly Martins-t
a tengerentúlról.
Nos, hozza a kocsit és bárkit, aki jönni szeretne.
De siessen.
Nos, hát, ennyit szerettem volna elmondani.
Hogyne, hogyne.
Hisz ön Mr. Martins, a tudatfolyam fogalmában?
Tudatfolyam? Nos, hát...
Milyen írók voltak önre hatással?
- Grey. - Grey? Melyik Grey?
- Zane Grey. - Mr. Martins viccelődik.
Köztudott, hogy Zane Grey westerneket ír. Cowboyokról és banditákról.
Mr. James Joyce...
Hová sorolná be őt?
Megismételné a kérdést? - Azt kérdeztem, hova sorolná Mr. James Joyce-t?
Melyik kategóriába?
Megkérdezhetem, most is dolgozik egy könyvön Mr. Martins?
Igen.
A Harmadik Ember a címe.
- Regény, Mr. Martins? - Egy gyilkosságról szól.
Most fogtam hozzá. Valós tényeken alapszik.
Á, Mr. Popescu! Örülök, hogy eljött.
Mint tudják, Mr. Popescu komoly támogatója az egészségügyi alapítványunknak.
- Ön, általában lassan ír? - Nem, ha valami izgat.
Szerintem most kemény fába vágta a fejszéjét.
Keveri a tényeket a fikcióval. - Ebben az esetben több az igazság.
Maradjon a fikciónál, csakis annál.
Ezúttal tól messzire mentem.
Sosem hagyott félbe könyvet, Mr. Martins?
Soha. - Kár.
Hölgyeim és uraim, ha nincs több kérdés,
akkor az ülést hivatalosan bezárom.
Ki az? Ki az?
Ki van ott? Rendben van. Semmi baj.
Mondtam, hogy ne maradjon itt, Martins.
Ez nem Santa Fé, én nem vagyok sheriff, és maga se cowboy.
Bécs legaljasabb szélhámosaival haverkodik.
És most ráadásul gyilkosságért körözik.
És ráadásul semmi alkohol. - Feltétlenül.
Mi történt a kezével?
Megcsípett egy papagáj. - Ne bolondozzon, Mr. Martins.
De én csak egy bolond amatőr vagyok, maga a profi.
Maga csinálja ezt a felhajtást.
Kérem a Harry Lime aktát, és egy whiskyt Mr. Martinsnak.
Nem kell a piája, Calloway. - Majd kell.
Nem szeretném, ha maga lenne a következő áldozat.
Figyeljen ide. - Mire figyeljek?
- Ismeri maga a penicillint? - Na és?
Bécsben nincs elég penicillin.
Ezért beindult a feketekereskedelem.
Katonai kórházakból lopnak penicillint.
Felhígítják és úgy adják el a betegeknek.
Tudja, hogy ez mit jelent?
Pár tubus penicillinnel foglalkozik, minthogy kiderítsen egy gyilkosságot?
Ez is gyilkosság.
Férfiak üszkös lábbal,
szülő nők, és gyerekek is kaptak.
Hígított penicillin agyhártya gyulladásra!
A szerencsésebbek meghaltak.
A többieknek az agyát támadta meg. Ott vannak az idegosztályokon.
Ennek volt a szervezője Harry Lime.
Calloway, erre semmi bizonyítéka nincs.
Na figyeljen csak. Paine,
csodalámpa show.
Paine, odaadó olvasója a regényeinek.
Egyet kölcsön is adott.
Melyiket is, Paine? - A Santa Féi Magányos Lovast.
Egyszer elmegyek Texasba.
Na gyerünk, mit akart megmutatni?
Paine, Paine, Paine.
Összekeveredtek. Ez az új csomag, ami Mr. Crabbintől jött.
Látja ezt a férfit?
Harbin a neve, ápoló a közkórházban.
Limenak dolgozott, ő lopta az anyagot a laborokból.
Sok információt kiszedtünk belőle, így jutottunk el Kurtz-ig és Lime-ig.
De nem csukhattuk le, féltünk
elijesztjük vele a többieket.
Szeretnék beszélni ezzel az ápolóval.
- Én is. - Hát, hozza be.
Nem tudom. Egy hete eltűnt.
Ez inkább halottas ház, mint rendőrség.
Vannak jobb szemtanúink is. Ezt nézze.
- Hogy tehette ezt? - Hetven font egy tubus.
Menjen vissza a szállodába, és maradjon ki ebből.
Megpróbálom elintézni az ügyét az osztrák rendőrséggel,
a szálló biztonságos, de az utcán nem tudok magára vigyázni.
Nem is kértem rá.
Sajnálom, Martins. - Én is sajnálom.
Meg van még az a repülőjegy?
Majd küldünk egyet a szállodába.
Kapcsolja az Osztrák Főkapitányságot.
Megkaphatnám a nő útlevelét? Tudja, Anna Schmidt.
Remélem, nem fogja lecsukni. - Mit tehetnék?
Tudja, a szabályok.
Én vagyok.
Minek jött ide? Mi történt? - Csak látni akartam.
Jöjjön be. Azt hittem már abba hagyta.
Üldözi a rendőrség?
Nem tudom.
- Maga ivott? - Egy kicsit. Bocsánat.
Csak el akartam búcsúzni mielőtt indulok.
- Haza megyek. - Miért?
Hiszen ezt akarta,
mint mindenki.
- Nem valami barátságos. - Nem, csak Harryt kedvelte.
- Miért döntött ilyen hirtelen? - Ezeket magának hoztam.
Kicsit eláztak. - Mi történt a kezével?
Egy papagáj...
- Nem számít. - Találkozott Calloway-jel?
- Képzelje a papagáj csípés... - Szóval?
Mindenkitől búcsúzkodom, tudja.
Elmondta magának, ugye?
Elmondta? - Harryről.
Tudta?
Ma voltam Calloway őrnagynál.
Jobb hogy meghalt.
Tudtam, hogy benne van valamiben, de hogy ennyire.
20 éve ismertem... legalábbis azt hittem.
Gondolom nevetett az ilyen bolondokon, mint mi.
- Szeretett nevetni. - Hetven Pfund egy tubus.
És még azt akarta, írjak egy cikket az egészségügy támogatásáról.
Vízbe teszem a virágokat.
Felemelhettem volna neki az árat 80 fontra.
Jaj, ne. Az Istenért, ne utánozza őt.
Harry valóság volt. Nem csak a maga barátja és az én szeretőm. Ő Harry volt.
Ne bölcselkedjen nekem itt.
Úgy beszél róla... mintha csak
néha botlott volna meg.
Nem is tudom. Én csak ponyvákat írok, sokat iszom...
és nagyon szeretem a nőket...
- Magát. - Engem?
Ne bolondozzon. Hát persze.
Ha felhívna és megkérdezné, emlékszem-e magára.
Azt sem tudnám volt-e bajusza vagy sem.
Elmegyek Bécsből. És nem érdekel, hogy Kurtz, Popescu,
vagy az a harmadik ölte-e meg.
Bárki is volt,
igazságot szolgáltatott.
Talán én magam is megöltem volna.
Az ember nem változhat meg, mert megtudott valamit.
Nézze. Hasogat a fejem, és maga csak áll itt, és beszél, beszél.
Most láttam magát először nevetni.
Nevessen még.
Kétszer nem szerethet az ember.
Én mókáznék magának.
Akár fejre is állok meg cigánykereket is vetek.
Vagy bármit, amit akar.
Adjon esélyt legalább.
Nos...megmondta,
keressek magamnak mást.
Mit képzel, kicsoda maga, egy kém?
Mit akar tőlem?
Elharapta a nyelvét?
Gyerünk, ki vele.
Ki vele, akárki is maga.
Jöjjön a világosságra, hadd lássuk ki is maga.
Egy kibaszott kém!
Harry!
Követtem az árnyékát, amikor hirtelen...
- Nos? - Itt tűnt el. - Látom.
Gondolom nem hisz nekem. - Nem.
Azt gondolja, vak vagyok? - Azt.
Hol vette észre először? - Ott lent, innen 50 méterre.
Melyik oldalon? - Ott voltam szemben,
az árny is ott volt. - És sehol nincs beugró.
És a bejáratok? - Mondtam már, hogy hallottam elfutni.
És akkor egyszer csak úgy eltűnt mint szürke szamár a...
Mégsem volt annyira részeg.
Mi ez?
Hol vagyunk? - Ez a főcsatorna.
A kék Dunába torkollik.
Jó illata van, mi?
Mélyebbre kellett volna ásnunk.
Ismeri, őrnagy?
Igen, Joseph Harbin.
Ápoló volt a kórházban.
- Harry Lime-nak dolgozott. - Joseph Harbin?
Igen. Ő az az eltűnt személy akiről beszéltünk.
Vajon milyen koporsót találunk legközelebb.
Itt az útlevél. Tartóztassuk le.
Hova visznek? - A Nemzetközi Rendőrségre,
rutin ellenőrzés.
Elnézést, ez parancs. Nem kerülhetjük ki a protokollt.
Azt sem tudom, mi az a protokoll. - Én sem, Miss.
- Mademoiselle, a rúzsa. - Köszönöm.
- Anna, mi történt? - Ebből maradjon ki.
Beszélnem kell magával.
Most láttam egy kísértetet. - Elhisszük. Vissza!
- Ott voltam a temetésén.
Láttam élve.
Kicsit várjon. Hozza be a nőt.
Maga kint marad.
Jöjjön, Miss Schmidt. Nos, asszonyom.
Nem érdekelnek a hamis papírjai. Az az oroszok dolga.
- Mikor látta Lime-ot utoljára?
Két hete. - Az igazat, Miss. Schmidt. Tudjuk, hogy él.
Akkor igaz. - Joseph Harbin teste volt a koporsóban.
Elnézést. Mit mondott?
Hogy valaki mást temettek el helyette.
Harry hol van?
Ezt szeretnénk mi is megtudni.
Bocsánat. De szinte semmit nem értek abból, amit mond.
Szóval él.
Ezt azt jelenti, hogy csinált valamit.
Miss. Schmidt, tudjuk, hogy a csatorna túloldalán az orosz negyedben van.
Ön segíthetne.
Brodsky ezredes fogja kihallgatni a papírjai miatt.
Hol van Lime?
Nem tudom.
Ha segít nekem, én is segítek magának.
Martins mindig bolondnak nézte magát.
Bécs le van zárva, Miss. Schmidt. Nem juthat ki. Rendben.
Őr! - Szegény, Harry.
Bár halott lenne.
Maguktól is megszabadult volna.
Á, maga az?
Jöjjön. Winkel, nézze ki van itt.
Beszélni akarok magával, Kurtz.
- Hát persze, jöjjön. - Itt várom.
- Nem értem. - Harry-vel szeretnék beszélni.
- Megőrült. - Lehet, de láttam egy kísértetet.
Mondja meg Harrynek, hogy látni akarom.
Legyen észnél. Jöjjön fel.
Nem, köszönöm.
Jobban szeretem a nyílt terepet.
Mondja meg neki, hogy ott várom.
Vagy inkább éjszaka, Dr. Winkel?
Mi a véleménye róla?
- Helló, öreg haver. Hogy vagy? - Helló, Harry.
Jól elfoglalnak azok ott, mi?
- Na, figyelj ide. Beszélni akarok veled. - Igen?
Velem? Hát persze. Gyere.
Sok gyerek játszott ezen régen. De most már nincs pénzük rá.
Figyelj, Harry. Én nem hittem el hogy...
- Örülök, hogy látlak.
Kit temettek el? - Jó húzás volt, mi?
A régi gyomorfájás.
De ezek a tabletták segítenek.
Ezek az utolsók. Hiánycikk egész Európában.
Tudod mi történt a lánnyal?
- Letartóztatták. - Nehéz ügy, de nem fogják bántani.
Átadják az oroszoknak. - Mit tehetnék, öregem? Én halott vagyok.
- Segíthetnél. - Holly,
ki árulta el neked, hogy hol vagyok? - Elmondtam a rendőrségnek.
Butaság volt. - És Anna?
És a rendőrség elhitte?
Egyáltalán nem érdekel Anna? - Sok mindenre kell gondolnom.
- Nem teszel érte semmit? - Mit akarsz, mit tegyek?
- Keress valakit hogy... - Adjam fel magam?
- Miért ne? - Nincs kedvem egy ilyen színjátékhoz,
más terveim vannak.
Mi nem vagyunk hősök. Nincsenek hősök.
- Jó kapcsolataid vannak. - Próbálj a földön járni.
Nagyon óvatosnak kell lennem. Az orosz negyed biztonságos, de csak amíg szükség van rám.
- Még szükség van rád? - Bár megszabadulhatnék ettől.
Szóval így bukkantak Annára.
Te köpted be, ugye?
Kopó lett belőled?
Mit vársz tőlem, hogy én is...
Miért ne? Neked is jut, ha nem köpsz bele a levesbe. Sosem hagytalak ki a jóból.
Emlékszem, ha razziáztak, te ismerted az egérutat.
- Naná! - De nekem nem szóltál.
Öreg haver, kár volt a rendőrségre menned.
Minek másztál bele?
Láttad az áldozataidat?
Tudod olyan kényelmetlenül érzem magam.
Áldozatok? Ne dramatizálj.
Nézd csak.
Éreznél valamit, ha az egyik
ilyen pötty örökre eltűnne?
Ha 20 ezer fontot ajánlanék minden megállított pöttyért,
visszautasítanál?
Vagy kiszámolnád, mennyit hagyhatnál meg ahhoz, hogy azért jól is járj?
Adómentesen persze.
Így tudnál spórolni.
A pénzed fog börtönbe juttatni.
A börtön is egy zóna.
Nincs bizonyíték ellenem,
rajtad kívül.
Tőlem meg, megszabadulhatsz.
- Elég könnyen.
- Nem olyan biztos.
Van nálam fegyver.
Csak azt ne hidd, hogy egy percig is törődnének veled.
Készítheted a koporsód.
Megtalálták Harbin-t?
Kár.
Holly, micsoda bolondság, hogy így beszélünk egymással,
mintha ártottunk volna egymásnak.
Csak nem látod át a dolgokat.
Senki sem gondol az egyes emberekre.
Még a kormányok sem. Miért tennénk mi? Emberekről beszélnek, proletariátusról.
Én rablókról és balekokról.
Ugyanaz. Nekik is megvannak az ötéves terveik, és nekem is.
Régen hittél Istenben.
Még most is hiszek benne, öregem.
Hiszek Istenben,
és kegyelem, meg minden. De a halottak maradjanak halottak.
Nem sok jót hagytak itt szegények.
Te miben hiszel?
Ha egyszer kihúzod Annát a pácból, légy kedves hozzá.
Megérdemli.
Bár megkértelek volna, hogy hozz pár ilyen tablettát.
Holly, én szeretnélek téged is bevenni a buliba.
Már senkim sincs Bécsben, akiben igazán bízhatnék.
Ha döntöttél, üzenj. Bárhol, bármikor találkozom veled.
De csak veled haver,
nem a rendőrséggel.
Ezt ne felejtsd el.
És ne légy olyan búval bélelt. A világ nem olyan borzasztó.
Gondolj bele, például:
Olaszországban mennyi háború volt,
gyilkosság és vérengzés.
De ott volt Michelangelo, Leonardo da Vinci meg a reneszánsz is.
Svájcban a testvéri szeretet.
500 év demokrácia és béke, és mit alkottak?
Kakukkos órát. Viszlát, Holly.
Nézze, Martins. Hozzon össze egy találkozót,
egy kávézóban, itt a nemzetközi zónában.
- Nem lehet. - Az oroszoknál sosem kapjuk el.
Calloway, túl sokat vár tőlem.
Én tudom, hogy megérdemli, hogy felakasszák. Bebizonyította nekem,
de 20 év nagy idő.
Ne akarja, hogy én legyek a hóhér.
Rendben, hagyjuk.
- Ráér, őrnagy? - Mi van, Brodsky?
Beazonosítottuk a lányt. Itt a jelentés.
Már kihallgattam. Semmi sem szól ellene.
Jelenthetnénk a Négy Hatalmi értekezleten.
Nincs joga itt tartózkodni.
Én a Lime ügyben kértem segítséget.
Az külön téma. Folyamatban van.
Viszlát, őrnagy.
A háborúban a parancsnokok kitették ellenségük képét a falra.
Így ismerték meg egymást.
Kezdem én is kiismerni Lime-ot.
Szerintem sikerült volna, a maga segítségével.
Mit adna érte?
Mit kér?
Ez az. Itt nem eshet baja.
Nem értem Calloway őrnagyot. - Megesett magán a szíve.
Mire volt jó ez az egész?
Ne aggódjon, már nincs veszélyben.
- Köszönöm, nagyon kedves. - El is köszönünk.
Maga is megy?
- Mit csinál itt? - Csak el akartam köszönni.
Elköszönni, innen?
Integethettem volna.
Nincs baj, ugye? - Honnan tudta, hogy itt leszek?
A rendőrkapitányságon hallottam.
Megint Calloway őrnagynál volt?
Dehogy, nem vagyok a bábuja.
Harry, mi van?
Az ég szerelmére, nem vagyok Harry.
Bocsánat.
Min jár az esze, miért bújt el? - Miért, már az ember, nem is ihat?
Fogja, hideg lesz a vonaton. - Nem érdekel.
Sürgönyözzön, amint… - Mi történik? Hol van Harry?
Az orosz negyedben van. - Honnan tudja?
Találkoztam vele. - Hogy van? - Ne aggódjon, tud magára vigyázni.
- Rólam mondott valamit? Mondja. - Semmi különöset.
- Valami bűzlik. Beszélt Harry-ről?
Nem beszéltem. - Akkor miért segít?
Az oroszok még gondot fognak neki okozni.
- Az ő baja. - Az övé, miért hazudik nekem? - Ki akar innen jutni, nem?
Itt maradok.
Anna, hát nem látja, hogy jóra fordult minden?
Elmondta Calloway-nek. Miben mesterkednek?
Hát, megkértek, hogy segítsek. És én segítek.
- Szegény Harry. - Szegény Harry.
Szegény Harry... a kisujját sem mozdítja magáért.
Ó, ez a maga híres őszintesége.
- Még mindig szereti. - Már nem szeretem.
Látni sem akarom, de a részemmé vált. És az is marad.
Soha nem tudnék ártani neki.
Mondja Anna, miért kell mindig veszekednünk?
Ha el akarja adni a szolgálatait,
én nem leszek az eszköze.
Szerettem. Maga is.
És tettünk érte valamit... Szeretet?
Nézzen magába.
Milyen közönséges alak.
- Calloway. - Jöjjön, nincs sok időnk. - Még ma este haza akarok indulni.
- Szóval lebeszélte róla. - Ezeket adta.
Bátor nő. - Igaza van.
Semmi közöm hozzá.
Végül is teljesen mindegy.
Elkapom.
- De nem velem.
- Ezzel nem dicsekednék.
Azt akarta, hogy tűnjek már el, nem?
Mások is.
Megnézzük, van-e még valaki a reptéren. Kellhet a protekció.
Kiviszem, de meg kell állnom útközben. Találkozom valakivel.
Öt perc az egész. - Jó.
Nem jön be? Egy írónak érdekes lehet.
Ez Bécs legnagyobb gyermek kórháza.
Mind Lime penicillinjének az áldozatai.
Agyhártyagyulladás.
Lime penicillinjéből kapott.
Szörnyű, nem?
Paine elhozta az egyik könyvét. Oklahoma Kölyök, ugye?
Már elkezdtem, és jónak tűnik.
Mondja, miért lett író? Régóta csinálja?
Jól van, maga nyert. - Egyáltalán nem tudtam,
hogy vannak kígyóbűvölők Texasban. - Mondom maga nyert.
Mit nyertem?
Azt hogy... a paprika Jancsija leszek.
Nézze, uram!
Meddig fognak még itt üldögélni?
Átmenjek, uram? - Nem, most még nem.
Továbbmenni, menjenek tovább!
Azt mondtam, csak egyet. Tűnjön el.
El kellett volna mennie.
Honnan tudta, hogy itt vagyok? - Kurtz mondta.
Most tartóztatták le őket.
De Harry nem fog jönni. Nem bolond.
- Paine, csússzon át oda, hallgassa ki őket. - Igenis.
Ne merje azt mondani, hogy szívességből teszi mindezt.
- Mennyit fizettek? - Semmit, Anna.
Őszinte és ésszerű, józan, ártatlan Holly Martins.
Holly. Micsoda hülye név.
Büszke lehet a kémkedésére.
Harry, vigyázz! Itt a rendőrség!
- Siess! - Anna.
Uram, hátul!
Martins, vigyázzon!
Harry! Te vagy az?
Vége a játszmának. Gyere ki. Semmi esélyed.
- Mit akarsz? - Jobb ha feladod.
Mr. Martins, jöjjön vissza!
Óvatosan, Martins.
Ne szalassza el! Ha meglátja, lőjön!
- Hány óra?
14:30
Akkor bele kell taposnom, hogy elérje a gépét.
Calloway, nem tudna valamit tenni Annáért?
Megteszem amit tudok, ha hagyja.
- Várjon egy pillanatot. - Nincs sok időnk.
Nem tudok csak úgy elmenni.
Kérem.
Ne legyen bolond, Martins.
Én már csak ilyen vagyok, Calloway.